mycket smala, är utvidgad till en liten. nästan kvadra- 
tisk sjö. hvars sidor äro ungefär 300 meter lânga. Pa 
alia sjdor omgifves viken af höga moränsluttningar. 
hvilka äro klädda med vacker bok, fur ocdi björkskog. 
Nâgot tillflöde erhäller Tmmeln ej i Ban viken. om man 
undantagèr en mycket obetydlig bäck, hvilken rinner 
ut längst in i viken. 
Hvad botten och djupförhallanden i Ban viken 
angä, äro dessa mycket anmärkningsvärda. Bottnen 
bestâr pâ fa undantag när af mycket mäktiga gyttje- 
lager. Djupförhallandena äro endast imdersökta i den 
inre sjöformiga delen. och djupen äro därstädes mycket 
obetydliga. Pa intet ställe öfverstiger djupet 2 meter, 
och sjöbottnen ligger i sin helliet vid medelvattenstand 
pâ 1,60 à l,7o meters djup. 
När man tager del af platsens topografi, maste man 
erkänna. att ett mera skyddadt läge än Banvikens 
knappast kan tänkas. Genom det smala sundet och 
franvaron af nagot nämnvärdt tillflöde inkommer ej 
kallt vatten. Yattnet uppvärmes lätt. da vikens djup 
är sä ringa. Vidare göra naturligtvis de höga morän- 
sluttningarna sitt tili, för att utestänga kalla vindar och 
öka insolationen. 
Bundt kring den sjöformiga delens stränder bildar 
Equisetum fluviatile en gles formation framför en lâg- 
växt krans af Phragmites och Grandicarices. Omedel- 
bart utanför dessa formationer eller pâ särskilda ställen 
i viken vidtaga bälten med Nuphar luteum, Potamogeton 
natans och Ngntphcea alba. Den öfriga bottnen är fläck- 
vis betäckt af Myriophyllum vertieillatiim och 31. alter - 
niflorum samt Euspongilla lacustris. 
Det är i Nuphar-Potamogeton formationen. Trap a 
växt ocli är 1913, som nämnts. ännu fortlefde i ett enda 
exemplar. Detta fanns i vikens sydvästra hörn pä l.io 
meters djup. Exemplaret var allt annat. än kräftigt och 
bar endast trenne förvissnade blommor vid mitt besök. 
