90 
det är därför antagligt. att. när yxan skulle ga. den 
först sattes tili roten af den genuine R. infestus. Häraf 
kan man förklara dess sällsynthet. 
Genevier upptager iMonogr. Rub. är 1881) R. in- 
festus för Frankrike. men dä den store Rubuskännaren 
Abbé Boulai, som redigerat detta släkte i Rouys Flore 
de France <àr 1900). uteslutit den. torde Geneviers upp- 
gift vara felaktig. Professor H. Sudre i Toulouse upp- 
ställer i sitt ännu icke afslutade stora arbete. 1 iuhi 
Europa', fase. IV pag. 150, R. tæniarum sasom varietet 
till R. infestus. Dessutom hänför han ännu en varietet 
ocli 6 subspecies till R. infestus. som sâlunda blir en 
kollektivart. Bland dessa subspecies ingär den danske 
B. Drejeri G. Jensen, hvilken enligt min mening icke 
alls hör dit. Vidare har min garnie vän K. Friederichsen. 
som behandlat släktet Rubus i Raunkjær »Dansk Eks- 
kursionsflora». upptagit R. infestus frän Stevns i Sjælland 
och Silkeborg i Jylland. De exemplar, han liaft god- 
heten sända mig. synas mig icke tillhöra R. infestus i 
den mening. jag uppfattar den. Möjligen höra de tili 
R. spurius. Om nagonsin. hör man i detta fall hafva 
sett buskarna växa. innan man med bestämdhet yttrar sig 
om dem. En del af exemplaren tydde pâ R. vulgaris, 
andra syntes tillhöra Rubi corylifolii. 
I Okerdalen (Harz), mellan Oker och Goslar samt 
Oker och Harzburg fanns icke den füllt typiske R. in- 
festus. men däremot var en svagare beväpnad form af 
den ganska vanlig dar. Den far dock icke sammanfö- 
ras med den förut omtalade. af Areschoug insamlade 
och af Schlecht end ahl tili Riksmuséet insände arten, 
hvilken jag vill kalla Buhns spurius L. M. Neuman. Här 
nedan redogöres för olikheterna mellan denne och B. 
infestus Weihe. 
Buhns spurius L. M. Neuman, nov. spec. (tab. 2). 
a Buho infesta Weihe, tab. I) cum quo confusus fuit, his 
notis distinguitur: 
