plaster bundna reservstärkelsen i märg. märgstralar och 
vedparenkymceller. I sistnämnda. form uppträder stär- 
ke! sen sâsom ellipsoidiska, kräftigt excentriska körn med 
en längdaxel af intill 40 g. *) Som exempel pä monströsa 
former, hvilka dock hos Begonia corallina äro relativt 
sällsynta, kunna nämnas de klubblika. kantiga eller pä 
vtan tuberkulerade stärkelsekorn. som nagon gang träf- 
fas i märgen af äldre stamled. 
I likhet med förhällandet hos Pellionia Daveauana 
kan den i barken hos Begonia corallina massvis uppträ- 
dande stärkeisen blott i ringa grad betraktas sâsom auto- 
chton, som resultatet af därvarande kloroplasters assimi- 
lation. Till största delen är den att anse sâsom de gröna 
bladens assimilationsprodukt, hvilken vandrat ned i stam- 
men och aflagrats i dess kloroplaster sâsom reserv- eller 
depotstärkelse. Pa samma sätt som Binz antagit med hän- 
svn tili Pellionia Daveauana , föreligga tydligen äfven hos Be- 
gonia corallina kloroplaster, hvilka tjäna tvâ funktioner. â 
ena sidan assimilation, â den andra stärkelsekondensation ur 
vandrande, pä andra stallen i växten frambragt assimilât. 
Kalciumoxalat föreiinnes rikligt. företrädesvis i 
stammens bark. Kristallerna, som tillhöra det kvadra- 
tiska systemet, uppträda dels sâsom större dubbelpyrami- 
der (kvadratoktaedrar, kristaller af s. k. bref kuvertform), 
nagon gang kombinerade med prisma, dels sâsom druser, 
hvilka visa tydliga öfvergangsformer tili kvadratokta- 
edrar och kunna fran de senare härledas genom upprepad 
t villingbildning och paväxning. Mängen gang är den 
kvadratoktaedriska grundformen ännu tydligt skönjbar 
i druskroppens kristallkomplex. Dessut om uppträder 
oxalat här och dar i kryptokristallinisk form, sâsom 
Ti]] jämförelse kan nämnas, att stärkelsekornen nä i stam- 
men af Pellionia Daveauana en längd af 30 fl och endast undan- 
tagsvis en längd af 50 u eller därutöfver; de senare fallen äro 
emellertid ytterst sällsynta och träffas blott i äldre internodier. — 
Binz. A. 1. c. p. 38. 
