J 54 
kymceller. De erinra i sistnämnda hänseende ej sa 
litet om de bekanta, i fruktkôttët bos Pyrus communis 
förekommande stencellgrupperna, livilka utgöra formliga 
centra, frân hvilka tunnvâggiga parenkymceller utstrâ- 
la. h Till sin storlek nâgot växlande, hafva sklereiderna 
lies Begonia corallina merendels isodiametrisk gestalt; 
endast sâdana, som utvecklas i anslntning till hârdba- 
stet eller leanings väfnaden, visa sträckning i längd. 
Sklereiderna fungera ofta sasom kristallbehâllare. 2 ) 
När deras innehâll undantagsvis utgöres af tvenne oxa- 
latdruser, förete de egend omlighet en, att mellan de bâda 
kristallkomplexerna utvecklas en tunn membran, som 
afdelar den ursprungliga sklereiden i tvâ kristallkam- 
rar. Fôrhâllandet âtergifves a bifogade figur. 
Ifrâ gavarande celldelning âr af ett. visst intresse, 
emedan den nppenbarligen inträdt, sedan sklereidväg- 
gens tjocklekstillväxt âtminstone i det närmaste afslu- 
tat.s, och sâlunda lianvisar pâ en längre räckande lifs- 
verksamhet an man i allmânhet tillskrifver sklerotiska 
element. Ett liknande fôrbâllande uppenbarar sig vid 
de delningar, som hos vissa växter leda tili »Fächerung» 
septering) af vedceller. Sasom Warburg framhâllit, 
maste de härvid uppträdande, tunna tvärväggarna hafva 
anlagts först efter det att en ansenlig förtjockning af den 
C Särdeles instruktiv är den stärkt konstruerade. nästan med 
geometrisk precision utförda bild. hvarmed Nehemjah Grew, grund- 
läggaren af den vetenskapliga växtanatomien, âtergifvit de frân 
stencellernas grupper utstralande parenkymcellraderna hos Pyrus 
communis . De senare erinra nära nog om kraftlinjerna i magne- 
tiska fait. — Nehemjah Grew. The Anatomy of Plants with an 
Idea of a Philosophical History of Plants. London 1682. p. 182; 
Tab. LXII. fig. 4. 
2 ) Enligt Fellerer fann Eadlkofer spikularcellerna (astroskle- 
reider eller Ophiuraceller) hos Begonia arborescens utmärkta ge- 
nom i dem förekommande kristaller. Fellerer träffade samma för- 
hâllande hos vissa andra Begonia- arter, sasom hos B. oxyphylla och 
B. fruticosa. 
