196 
kan det jn alltid ifrägasättas, om icke Oreojyolus skall 
bibehällas som släkte. Härom äro meningarna delade, 
men saken synes mig vara af ringa intresse för den 
framställning, som här göres, emedan jag icke haft till- 
fälle att undersöka, om de otvifvelaktiga Cruckshanksia- 
arterna äro heterostyla. Originalet tili Schlechtend als 
beskrifning är Lechler, Plantae chilenses ed. Hohenac- 
ker n:r 2895, bvaraf ett exemplar finnes i Upsalaher- 
bariet. Bäda blomformerna äro här representerade, ocli 
skillnaden emellan dem är i sä mätto mera utpräglad 
än hos de manga individ jag iakttog i naturen som 
stand arsträngarna hos mikrostyla blommor kunna na 
en längd af ända tili 2% mm. Det är tydligt, att 
Schlechtendal observerat heterostylin, ehnrn han väl 
icke haft klart för sig, att det var fräga om tvenne 
konstant olika blomtyper pä olika individ. Ty beskrif- 
ningen lyder: ». . . . antheris nunc inclusis nunc exser- 
tis (tubo corollae hinc aequilato, vel superne dilatato). 
Styli nunc exserti, nunc inclusi. . .» Senare författare 
— se t. ex. Bentham och Hooker i Gen. plant. III 
pag. 97 — synas icke ha brytt sig om Schlechtendals 
iakttagelser. Weddell, Chloris andina tab. 50 D, af- 
bildar den makrostyla formen utan att i texten yttra 
sig om saken. 
Mina egna iakttagelser kunna sammanfattas pä föl- 
jande sätt. Hos den makrostyla formen (fig. 1 b, d) är 
kronpipen (längd hos bada formerna 14 — 15 mm) upp- 
till skälformigt utvidgad, och i denna utvidgning äro 
ständarna belägna. Strängarna äro knappt 1 j 2 mm länga. 
Tack vare utvidgningen blir pipens mynning jämförelse- 
vis vid, hvilket dock motverkas af den täckande kran- 
sen af grofva här (fig. 1 d). Ständarknapparna, som uti- 
frän döljas af härkransen, äro c. 1,3 mm länga, de klot- 
formade pollenkornen 30 — 36 y i diam. Det rätt längt 
utskjutande stiftet mäter 16 — 18 mm; det är i spetsen 
klufvet i tvenne högst 1,5 mm länga märken, tätt be- 
