269 
hälften af juni 1912 viel Abisko samt pa Nuolja och 
Snuoratjäkko. Inga plant or eller frön. 
Ekstam (6 p. 54) vill som bekant tilldela fjällem- 
meln en stör roll som fröspridare pa bade endo- och 
synzoisk väg. »Ein sehr gef rassiger Pflanzenverzehrer, 
dessen ich in meiner früheren Arbeit Erwähnung that, 
ist ferner der Lemmer. Sowohl für die beschränktere 
als die örtlich weitgehende Verbreitung dürfte dieses 
Tier von Bedeutung sein infolge seiner grossen Anhäu- 
fungen des Wintervorrats und seiner ausgedehnten Wan- 
derungen, wobei es bekanntlich sogar vor der Über- 
querung kleiner Meerbusen nicht zurückschreckt». — 
Som kommentar tili dessa skäligen lösa hypoteser vill 
jag nämna, att lemlarna ej upplägga nägot vinterförräd, 
om de ocksa ibland, säsom jag haft tillfälle att kon- 
statera, släpa kvistbitar af glas- och dvärgbjörk tili eller 
in i sina vinter bon for att där i lugn och ro afgnaga 
och förtära barken. 
Igelkott. 
Atskilliga författare omtala. att igelkotten äfven 
förtär bär och nedf allen frukt. 1 ) Själf har jag fran 
fiera hall hört uppgifvas, att han stund om skulle göra 
skada pâ jordgubbar i trädgärdarna. Efter allt att döma 
är det emellertid endast mer undantagsvis han tar sin 
tillflykt tili vegetabilisk kost. Jfr Lenz hos Brehm 
(3 p. 277—278), S. Nilsson (31 p. 97) och Lilljeborg 
(22 p. 185). 
Björn och andra rofdjur. 
Pä Indrefinmarkens plataer lefver björnen enligt 
Norman (32, II p. 239) under »multetiden» nästan ute- 
slutande af hjortron. Samme författare har pa dessa 
1 ) Fran Gotland föreligger en iakttagelse, att igelkotten skulle 
uppsöka och uppgräfva Elapliomyces granulatus (Th. M. Fries 7 
p. 260 ). 
