271 
Gräflingen har säkerligen en viss om ocksä under- 
ordnad betydelse för fröspridningen, da han utom saf- 
tiga Örter, rötter och ollon äfven häller tillgodo med 
bär, nedfallen frukt och Elaphomyces . 
* * 
* 
Undersökningsprotokollen gifva vid handen, att olika 
arters frön äga en mycket olika motstandskraft gent- 
emot matsmältningsprocessen och säkerligen äfven mot 
förruttnelseprocesserna i exkrementerna. Medan af exem- 
pelvis Spergula arvensis och Viola tricolor endast fä frön 
förmädde utveckla sig vidare, künde andra arter visa 
en rätt hög groningsprocent, sâsom ses af följande tabell. 
Af Atriplex patula (koexkrementer) grodde 88 ^ 
af fröna. % 
Af Chenopodium album (dofhiortsexkrementer i grodde 
82 * af fröna. 
Af Chenopodium album (râdjursexkrementer) grodde 
44 & af fröna. 
Af Polygonum Persicaria (dofhjort sexkrementer) ' 
grodde 41 % af fröna. 
Af Rumex acetosella (koexkrementer) grodde 91 % 
af fröna. 
Äfven Phleum pratense och Poa annua lämnade en 
anmärkningsvärdt stör procent grodda frön. 
Hos ärtväxterna synes det — âtminstone i vissa fall 
— vara de s. k. karda fröna, som i första hand slippa 
oskadade igenom matsmältningskanalen. Frön af Me- 
dicago lupulina och Ervum tetraspernum visade salunda 
ännu i slntet af September inga teeken tili groning; 
sedan en del af fröskalet borttagits, grodde de emeller- 
tid efter ett par dagar s förlopp. 
Samtliga undersökta tama och vilda idisslare och 
äfven hästen tyckas sprida frön af ungefär samma växt- 
