284 
Po a alpin a 
Ranunculus acris 
Rumex acetosa 
Stellaria graminea. 
» pratensis 
Phleum alpinum 
I de skandinaviska fjälltrakterna har jag oft a sett 
kor beta ända till en mil frân byarna, dit de atervända 
pâ kvällen. Ej sällan ser man dem äfven uppe i alpina 
zonen, och nagon gang finner man. att de fort ogräs- 
växter som Poa annua och Sagina procumbens t. o. m. 
ett stycke of van skogsgränsen. Äfven i egentlig me- 
ning alpina arter, sasom Cerastium alpin um , C. trigynum 
och Sibbaldia procumbens , kunna af dessa djur transpor- 
teras ned i dalarna, nagot som tilldragit sig redan 
Normans nppmärksamhet. 
Hast, fär och get spela ungefär samma roll för frö- 
spridningen som kon, om ocksâ antagligen i mindre skala. 
G-eten erbjuder ett visst intresse, ernedan den stun- 
dom för arter, säsom Cerastium vulgare. Flantago major , 
Rumex acetosella och Veronica serpy lli folia, till bredare 
hyllor och afsatser pâ branta bergväggar, som äro oät- 
komliga för kor. 
Hasten är af iätt insedda skäl mera än kon i ständ 
att ombesörja spridning pâ langa af stand. Arter sasom 
Phleum alpinum och Poa alpina. hvilka i en by inkom- 
mit i vallarna exempelvis genom kor, kunna sedan med 
hastens tillhjälp vinna medborgarrätt i kulturvegetationer 
i andra trakter. Pâ utkastad hästgödse] kring obebodda 
fjällstugor uj)pstar efter hand en ängsartad vegetation 
af nära nog samma arts amm ans ättning som i hard- 
vallarna, d. v. s. utgöres af en blandning af zoo- och 
anemochort spridda arter. 
Hästgödseln pâ vägar och gator smulas sâ smä- 
ningom sönder och kan sedan af vinden eller af regn- 
och smältvatten föras ut tili vägkanterna eller ned i 
landsvägsdikena, in tili murar, husväggar, gärdsgärdar, 
stäket och häckar, dar de ur exkrementerna uppväxande 
