3 
Sect. I. Euagrostis Gren. & Godr., FJ. de Fr. 
III. p. 480 (1855): Paleœ duce , superior dimidiam 
partem inferioris cequans vcl superans. 
l. A. stolonifera L., Sp. pi. ed. I. p. 62 
(1753); Fl. suec. ed. II. (1755). — A. alba Schrad., 
FI. germ. 1. p. 209 (1806); Hartm. Skand. fl. ed. 
X; fortasse etiam Linné. — Icon.: FI. Dan. tab. 1623; 
Ands., PI. Scand. II. Gram. f. 109. 
Ligula foliorum mediorum et inferiorum 1,8 — 5,0 
mm. longa, apice rotundata; panicida sub anthesi late 
vcl auguste pyramidalis, post anthesin contracta; paie a 
superior inferiore quarta tantum vel tertia parte brevior. 
— - Löst tufvad, med bladskotten dels mer upprätta 
och med kortare stamled, dels utbildade som ofvan- 
eller underjordiska utlöpare med ofta stärkt förlängda 
ledstycken; sir an vauligen uppstigande, 15 — 70 cm. 
höga, släta och glatta, temligen stadiga; blad med 11 
till mer än 30 nerver, sasorn utväxta platta, 2 — 9 
mm. breda, i kanten oeb pâ ofvansidan, stundom äf- 
ven undertill, mer eller mindre sträfva, sällan liksom 
slidorna giatta, de üfre strâbladens snärp stundom 
ända tili 7 mm. langt; vippa 3 — 24 cm. lang, 
mer eller mindre tat, brunviolett eller gulaktig, dess 
grenar sträfva, merendels äfven nedanför midten 
greniga, de nedre 3 — 20 tillsamman; smägrenar ocli 
axskaft under blomningen bildande spetsiga vinklar 
med hvarandra ocli efterât tryckta mot de större gre- 
narne; smäax 2 — -3,5 mm. länga; slcärmfjäll smalt 
äggrundt lansettlika, spetsiga, det nedre obetydligt 
längre ocli med straf köl; nedre blomfjäll 1,6 — 2,2 
mm. längt, i spetsen rundadt eller smätandadt, öfver 
heia ytan glatt eller med glesa mikroskopiska taggar 
och vanligen utan ryggborst; ständarJcnapparnes längd 
minst 2 | 3 af nedre blomfjällets; frulit aflängt spol- 
formig. — Perenn. — Jun. — Aug. 
I hög grad föränderlig tili storleken [högväxta 
exemplar med grofva strän och mycket rik vippa ut- 
