26 
Jen i mellersta Europa spridda och äfven nâgon gäng 
i Danmark funna Hildenbrandtia rivularis. 
Batracliospermum Dillenii Bory. Pâ en exkursion 
i april 1896, i hvilken jag jämte magister Iv. Hirn 
in. 11. var deltagare, fann jag i en större bäck strax 
söder om Höör jämte Batracliospermum moniliforme 
Roth, hvilken vi redan förut funnit i en bäck vid 
Rönnebro, äfven en annan lintrâdigare Batrachosper- 
mumart, hvilken sedermera af Hirn identifierades sa- 
som B. Dillenii och af honom utdelades i Wittrock 
cSt Nordstkdt, Algae aquae dulcis exsiccatae under n:o 
1352. Arten i fraga växte här ymnigt tillsammans 
med, utom B. nioniliforme, äfven Lcmania fluviatilis 
(L.) Ao. och Chantransia violacea Kütz. 
Chantransia sp. I bäcken vid Klngerups station 
funnos (juni och nov. 1897) pâ stenar talrika vegeta- 
tioner af en rödalg, som utan tvifvel är en reducerad 
form af en Chantransia (eller af en Pseudochantransia, 
sasom Brand 1 ) benämner de Chantransia-lika stadierna 
af Batrachospermum, Lemania och Thorea tili skilnad 
fran äkta Chantransiae, som sâsom de marina arterna 
äro sjelfständiga arter, ej biologiska former af en an- 
nan alg). Den i fraga varande algen bildade pi ste- 
narne i bäcken smâ i början halfklotformiga sedan 
sammanflytande lager, som da den senast undersöktes 
befunnos stärkt inkrusterade med kalk (nagot som äf- 
ven Brand iakttagit). De utgjordes endast af en 
’’Sohle”, fran hvilken utgingo korta upprätta trädar, bil- 
dade af ett fatal nästan qvadratiska celler. Ändcel- 
len var ofta nagot klubblikt förtjockad. Sporer sak- 
nades och grenar förekommo mycket sparsamt. Jag 
kommer att vidare observera den för att kunna kon- 
statera om en utveckling eger rum, elmru det kanske 
är sannolikast att förhallandena ej äro gynsamma för 
de högre utvecklingsformernas uppkomst. 
') Brand F.. Ueber "Chantransia” und die einschlägigen Formen 
der bayrischen Hochebene, Hedwigia 1897. 
