57 
och berättigad art med den begränsning, som gifvits 
densamma antydningsvis redan i Bryologia europæa 
och sedan mera utförligt af Sohtmper i Syn. muse, eur., 
ed. 2 , och af Limpricht i Die Laubmoose. Br. affine 
star Br. binmm närmast och delar med denna art ett 
kännetecken, hvarigenom dessa tva Brya skiljas frân 
alla andra synoika Eubrya , nämligen de sma, omkring 
0,012 mm. stora, gröngula, föga gryniga och därför 
genomlysande sporerna. Br. bimum skiljes dock van- 
ligen med lätthet frân Br. affine gonom rödaktig färg, 
gröfre växt, mycket fastare och kortuddade blad med 
bredt tillbakar ullad, bred, gul, differentierad bladkant 
och med korta och vida bladceller, hvars cellväggar 
äro tjocka och gula; Br. a fine är däremot mera rent grön 
och spädare, har mindre fasta, men langt nervuddade 
blad med smalare kant, äfven denna dock reflex och 
gult differentierad; bladcellerna äro vanligen smalare 
och deras cellväggar, om ock tämligen tjocka, betyd- 
ligt tunnare. Hos Br. bimum är fruktväggen vanli- 
gen mycket tjockare eller läderartad och mörkare, 
svartbrunt färgad; nagon allmängiltig skiljaktighet i 
den hos bada arterna ganska växlande fruktformen 
torde däremot näppeligen kunna upp visas. 
Frân de andra synoika Eubrya , särskildt frân 
Br. cirratum och Br. intermedium , skiljes Br. affine 
lätt genom sporerna, hvars utseende liär ofvan be- 
skrifvits; hos Br. cirratum och Br. intermedium äro 
nämligen sporerna alltid större, omkring 0,02 mm. 
stora, gröna, grynigt opaka, ogenomskinliga och där- 
jämte vanligen äfven pä ytan papillösa. Karakterer, 
som äfven framhâllas sasom skiljande Br. affine frân 
nämda Brya , äro dess tydligt nedlöpande bladbas och 
längsträckta celler i bladens basaldel; att dessa kän- 
netecken Annas hos -Brfi affine har jag väl kunnat 
öfvertyga mig om, men huruvida ej samma karakte- 
rer äfven kunna äterkomma hos former, som pâ grand 
af sina sporer ej kunna hänföras tili denna art, är 
