147 
Det upps valida internodiet hos Molinia coerulea. 
Af S. Berggren. 
(Härl ill Tail. 2, fig. 19—24). 
Torfmossarnas omrâde utgör i det närmaste äfven 
uibredningsomrâdet for Molinia coerulea , enda arten 
af detta slägte. Beskaffenheten af den botten, soin 
denna art företrädesvis väljer och pâ hvilken den sy- 
nes bäst trifvas, är en af torflager tackt mager san- 
dig grand i skogstrakter. Derföre förekommer den 
ymnigast i kanten af torfmossar, der ett mer eller 
mindre tjockt torflager täcker den omgifvande torrare 
bottnen och blifver allt tunnare ju högre det ligger 
öfver mossens niva, och der bildar gräsängtnark. Med 
förkärlek väljer den äfven pâ kärr- och mosse-botten 
uppkastade dikesvallar, der ett tunnt tidtals uttor- 
kande torflager ligger öfver sand eller gras. Pâ sa- 
dan lokal bildar denna art ofta den först uppträ- 
dande Vegetationen. Äfven utdikningen af torfmos- 
sar framkallar pâ sina stallen en vegetation af öf- 
ver vägande denna art pâ den torrlagda bottnen, sa- 
vida frön bli i tillfälle att Iran omgifningarna dit- 
spridas. 
Detta visar att ifrägavarande gräsart for sin 
trefnad heist väljer en botten, som tidtals, nämligen 
vid brist pä nederbörd, utomordentligt uttorkar och 
en annan tid, senare delen af äret och vintren, är 
mättad med fuktighet. Torfjordens utoiiiordentliga 
uttorkiiing i brist pä nederbörd är känd, likasä dess 
egenskap att längsamt uppsuga vatten, men äfven att 
längsamt lata det afdunsta. 
Eotsystemet är kraftigare utveckladt än man 
skulle vänta sig hos ett gräs af denna storlek. Fran 
tufvor af ett par decimeters vidd, med 100 — 200 öf- 
vervintrande knöl-likt uppsvällda strabaser, utgä rakt 
ned i marken fotslanga rötter, af segelgarnstrads 
tjocklek. Dâ i regeln 4 — 5 rötter utgä fran de tätt 
Bot. Not. 1898. 
