148 
sittande nodi nedanför livarje strâbas, bilda de i sin 
helbet en tat qvastlik rotmassa. Rötterna äro barda 
oeli fasta med mekanisk periferisk ring ocb central- 
sträng. 
Behofvet af sa langa, starka ocb talrika rütter, 
mäste stâ i sammanbang med markens fysiska beskaf- 
fenbet. Torfjordens till ytterligbet gâende uttorkning 
i stark betta ocb lângsamma upptagande af vatten 
gör tie langa rötterna beböfliga. Deras styrka sattes 
deremot pâ prof om vintren. Den luckra torfjorden 
bar dâ nppsngit en i förbällande tili sin volyrn stor 
rnangd vatten. Vid frysning sker en stark samman- 
dragning, markens yta kommer att bestâ af prisma- 
t.iska stycken af is ocb torf, den blir pipig ocb porös, 
ocb de nnga plantorna äro ntsatta för att slitas frân 
sitt faste i jorden, bvilket äfven oft a sker, sâ att de 
om vâren efter markens npptôande ligga öfverända- 
kastade med en del af rötterna ofvan jord, sâsom 
figg. 20 — 23 visa. Dessa äro afbildningar af grodd- 
plantor frân ett foregâende âr bvilka öfverlefvat vin- 
tren. Deras rötter äro nästan lika tjoeka ocb starka 
som den äldre växtens, men naturligtvis kortare. Fun- 
nes icke näringsämnen i de tjocka strâbaserna, sâ 
skulle växten nnder värtorkan förvissna. 
Ej mindre än rötterna lämpade för torljordens 
fysiska egenbeter visa sig sälnnda de uppsvällda strâ- 
baserna vara. Dessa äro pä ärets groddplantor nästan 
färdigbildade redan i September samma âr (fig. 19), 
men tilltaga fortfarande i tjocklek genom reservnä- 
rings afsättande nti dem i form af cellulosa ocb .stär- 
kere intill vintrens inträdande (fig. 20 — 23). Under 
sitt första âr klotrunda eller karatf-lika blifva de se- 
dan mera langsträckta, päron- eller klubblika. 
Efter frönas groning ntveekla sig omedelbart 
efter bjertbladslidan som antiugen följer omedel- 
bart pâ scntellnm eller är aflägsnad frân denna ge- 
nom en led af ända till 0 : 5 cms längd (förlängd no- 
