loo 
mis submit uns, minis scabris brevibns st riet is simplicibus, 
geminis l solitariis, spiculas 1 -3 gerantibus ■ spiculcc late 
ovales. Herba lota lœte viridis spiculis glancis sœpc pur- 
purea variegatis. 
Strâ frân en krypande rotstock, löst tufvade, vid 
basen vanl. grenade, uppstigande eller nagot uppräta, 
ofta i üfre knuten knäslagna, spensliga, mjuka ocli 
släta, rent gröna ; blad uppstigande nära till eller öf- 
ver strâets rnidt, utstaende, platta och nästan släta, lif- 
ligt gröna; slidor vanl. täckande stfâknutarna, släta 
ocli gröna med 2 — 3 mm. langt, tandadt snärp; vippa 
4 — 6 cm. lang, smal och nästan jämnbredt klasformig, 
upprät, efter blomningen nagot lutande och ensidig, ned- 
till öppen och nagot gles; vippgrenar nagot sträfva, 
korta styfva och uppräta, ensamraa eller stundom par- 
visa, inest enkla med 3—4 tättsittande ax mot top- 
pen; ax korta och breda, 5 — 7 mm., äggrunda— 
ovala, 3 — 6-blommiga, gröna, bruna eller violettbro- 
kiga ; blonifjüll bredt aflängt ovala med rikt silkes- 
ludna nerver, mot spetsen afsmalnande (ej bredt af- 
rundade, ss. hos öfriga Asperæ); sleärmß. breda kort- 
spetsiga, bätformiga. — If 7, 8. — Strän pa fuktiga 
klippor längre, slankiga och böjda. — Skild frän öfriga 
arter inom denna grupp genom rent gr'ôna strâ, slidor 
och blad, de senare breda ocli platta, samt större 
ax med spetsiga blomfjäll. 
N. Dovre i Stöladalen och Drivdalen. Forst fun- 
nen af J. Ambrosius och A. Falck 1865. 
5. Phippsia concinna Th. Fn. (und. Catabrosa) i 
Öfvers. af Yet. Akad. Förh. 1869 n. 2, tab. 5. 
Dense cœspitosa lœvissima. Culnius digitalis subc reclus i 
folia brévia mollia crassiuscula • panicula primo densa spi- 
eiformis , demurn rara ovato- oblong a diffusa, infra abrupta 
atropurpurca l. rufa, spiculis minimis. 
Strâ och vijipa 2 — 8 cm. med korta bladskott 
vid basen, tätt tufvade, uppräta, med 2 tydliga 
ledstycken: det nedre (det egentliga strâet) mycket 
