fanait eit för sin trefnad lämpligt klimat. Men da 
Spetsbergens öfriga, icke-skandinaviska, arter iiro med 
t'a nndantag gemensamma med det arktiska Ryssland oeh 
Novaja Semlja, maste de liafva invandrat äfven däri- 
frân, hvilket icke kannat ske genom Golfströmmen. 
Prof. A. G. Nathorst antar därföre (i Studien über 
die Flora Spetsbergens) att Spetsbergsfloran leder sitt 
Ursprung frän den tid, dâ en, mimera försjunken, land- 
förbindelse mellan denna ögrnpp, norra Europa och 
Ryssland ägde rum. 
Ett annat växtgeogratiskt problem är förekomsten 
pä Dovrefjällen — langt söder ut med kontinentalt 
klimat — af sadana Spetsbergsväxter, som icke äro 
kända pä nagon mellanliggande punkt, t. ex. Voa stricto, 
och Fhippsia concinna , hvilka hvarken genom hafs- el- 
ler luftström mar eller fäglar kunnat ditföras. Lika 
märklig är förekomsten därstädes af Fon laxiuscüla , 
förut funnen blott pa Grönland, Sagina cœspitosn 
(Grönland och Tornea lappm.), Cerastiuni arcticum 
(Grönland och Spetsbergen) m. fl. 
6. Atriplices. 
Ett korrekturfei. 
I Linnés El. suec. ed. I. förekommer under n. 
82 G en Atrip! ex , som i ed. II n. 920, der den kal- 
las Atriplex lacininta , bar samma diagnos, men med 
ett kursiveradt tillägg: ’’Calyces fructus magni, læves, 
palmato-laceri, aculi, magnitudine et figura fere Aspe- 
ruginis”. Detta tillägg har föranledt nyare förf. att 
antaga, att A. laciniata Fl. suec. är en annan art ân 
A. laciniata Spec, plant. Men dâ Linné i dessa arbe- 
ten anför samma synonymer och dessutom i Sp. pl. 
sâsom synonym upptar ”E1. suec. 826", är det t} T d- 
ligt, att lian pâ alla ställena afsett samma art. Men 
en A. laciniata med sortant fruktfoder, som i detta 
tillägg anges, fins iclc , och dâ man väl icke kan an- 
