171 
revne plantedele som blade etc. fandt ogsaa Norden- 
skiold paa Grönland lige til 18 minuter fra snebart 
land. — Nathorst antyder muligbeden af frö trans- 
port med ”yrsnö” ogsaa i tempererede lande. 
Naar frö og frôbærende plantedele med vinden 
kan fores henover steppernes og polarlandenes flader, 
synes det allerede a priori rimeligt at antage, at de 
xnindst lige let maa kunne flyttes henad isen, den 
jevneste af alle i naturen forekommende flader. Isen, 
der er jevnere end baade stepper og sne, maa jo 
frembyde mindre friktiousmodstand mod et afstedgli- 
dende frö end nogen af disse. Ogsaa Nathorst (1. c. 
p. 77) antyder dette: ’’Man künde t. o. m. ifräga- 
sätta, om ej en transport öfver ett fruset haf under 
sâdana forhallanden yore möjlig 1 ’. 
For at undersöge disse forhold foretog jeg efter 
professor Willes tilskyndelse den sidste vinter en del 
undersögelser over forekomsten af frö paa isen paa 
nogle indsjöer i nærheden at Kristiania. Veirforhol- 
dene var i yinter ikke synderlig günstige til denslags 
undersögelser. Yinteren var mildere, end den i mands 
minde havde været, saa at Kristianiafjordens indre del, 
der ellers som regel pleier at være isbelagt, under 
störsteparten af vinteren var ganske aaben og ikke 
nogengang saavidt frossen, at den tillod undersögel- 
ser i heromhandlede retning. De store sjöer Mjösen, 
Tyrifjorden o. s. v. var ligeledes aabne; tilbage stod 
altsaa kun nogle forholdvis mindre, af bvilke jeg un- 
dersögte Mnridnlsvand ' (3,6 m 2 .) og Bogstadvand (1,0 
m 2 .), begge i nogle kilometers afstand fra Kristiania, 
samt Glitrevand (3,4 mb) i Lier og Modums saakaldte 
Finmark, nogle mil vest for byen. Paa det sidste 
sted var imidlertid veirforboldene saa ugunstige, at 
de kun tillod en meget overfladisk undersögelse. 
Isen var nemlig dækket af et ca. 4 dm. tykt snelag, 
der faldt samme nat, som jeg var underveis till ste- 
det ; indtil da havde isen her som paa de to andre nævnte 
