172 
vande været snebar og blank som efc speil. Jeg 
liaaber imidlertid at faa anledning til at fortsætte 
mine iagttagelser i kommende vintre og da i en no- 
get fyldigere form at offentliggjöre mine resultater. 
Forst af alt vil jeg frembolde, at hvad der 
straks var paafaldende, var den mængde frö, der 
fandtes paa isen. Skjönt de af mig undersögte 
indsjöer alle var forholdsvis smaa og afstandene fra 
stranden fölgelig ingensteds videre betydelige, var 
dette dog overraskende, især da der, saavidt jeg 
kunde erfare, ingensteds var kjört hö over isen, uag- 
tet der gik tömmervei paa den. Den paafaldende 
mangel paa graminéer og foderplanter i det hele 
talte ogsaa beiimod, hvorfor iallefald de fleste arter 
synes at maatte være transporterede afsted uden no- 
gen medvirken fra menneskets side. Det bemerkes, 
at jeg kun ndsamlede frö, der laa mindst 30 meter 
fra land; hvad der laa nærmere stranden, kunde jo 
let tænkes bragt did ud paa maader, der ikke be- 
rettiger til nogen slutning. Störsteparten af fröene 
fandtes nær stranden (vindsiden); men der fandtes 
ogsaa frö i ganske forbausende mængder langt ude, ja 
over bele isen. 
Jeg hidsætter her en tabel over det indsamlede 
materiale: (se næste side). 
Foruden de ovennævnte samlede jeg paa alle 
tre vande endel frö, som jeg endnu ikke bar havt 
anledning til nöiagtig at bestemme. Af Betula og 
A/nus, hvoraf jeg förste gang bavde bjembragt saa 
rig forsyning (se vedstaaende tabel), samlede jeg senere 
kun ganske lidet, skjönt jeg ogsaa da saa disse frö 
i ganske betydelig mængde, idet det allerede indsam- 
lede maatte være tilstrækkeligt. Af Picea og Acer 
saa jeg ligeledes mere ligge paa Bogstadvand, end jeg 
tog. Ellers tog jeg alt med mig. 
Naar vandstanden i vinterens löb ikke er abso- 
lut konstant paa indsjöerne, er isen, selv oin den er 
