221 
Spergula arvensis L. var. oligogönata, nova var. 
Af Otto R. H or, jibe kg. 
Caulis 8 — 15 cm. altus, nno vel duobus verti- 
cillastris foliorum çræditus, solus vel plures ex eadem 
radice, simplex vel ramosus, ramis foliis destitutis vel 
solum bracteis foliaceis instructis. Inflorescentia valde 
variabalis, sæpe irregularis, pier um que basi una vel 
duabus bracteis foliaceis prædita. Stamina 5 interi- 
ora bene evoluta, interdum exteriores seriei unum 
alterumve antheram inevolutam gerens. Semina pie- 
rum que papillosa, rarius epapillosa (/. leiosperma). 
Skiljes lätt frân hufvudformen genom habitus. 
Mindre utvecklade exemplar hafva blott en bladkrans, 
skenkrans, vid roten (hjertbladen med dverggrenar), 
hvarifrân blomställningens skaft utgâr. Kraftigare ex- 
emplar hafva derjemte en bladkrans uppe pâ stjelken. 
Da Hera stjelkar utgâ frân hjertbladens veck, saknar 
vanligen midtstjelken denna andra bladkrans, medan 
de senare utvecklade sidostjelkarne hafva sâdana (fig. II.). 
(Jfr harmed det analoga förhallandet hos hufvudarten!) 
Stjelkens grenar, dâ sâdana förekomma, sakna stjelkblad. 
(Hos hufvudarten ha grenarne alllid blad, vanligen 
2 kransar.) — Blomställningen är ofta vid basen 
försedd med ett eller tva skärmblad, hvilka fullkom- 
ligt likna örtbladen eller stundom äro nagot förkrympta. 
Blomställningen är antingen regelbunden, sâsom hos 
hufvudarten, eller ock visar den en del oregelbun- 
denheter. Den vanligaste är att knippets första blomma 
är ersatt af ett nytt fullständigt blomknippe, under 
det sidogrenarne äro utbildade som vanligt(fig. I.). Sido- 
grenarnes antal kau variei’a frân tvâ, hvilket ju är det 
regelbundna för arten, till tre, fyra etc. Stundom 
kunna till och med mellan dessa grenar bildas dverg- 
grenar, sä att det ibland blir svârt att afgöra, om man 
skall anse det hela som en eller fiera blomställningar. 
— Endast de 5 hire stândarne hafva utbildade knap- 
par. Af de yttre äro stundom en eller ett par för- 
Bot. Not. 1898. 
