5 
der Klappen] diese triangulär , mit gestutzter oder gerun- 
deter Basis und "kurzer Spitze , derb, fast pergamentartig , 
ganzrandig oder gegen die Basis unregelm. gekerbt , ihre 
Schmiele vorne spitzlich, fast 2i so lang ivie die Klappe. 
— Stjelk 1 — 2,5 m. hög, upprät och upptill grenig 
med vanl. ätskilda blomställningsgrenar ; rotbladens shaft 
kortare än skifvan, denna senare 30 — 70 cm. lang 
och 5 — 12 cm. bi’ed, tili följd af vaxöfverdrag grä- 
aktigt grön, i kanten alldeles jämn; stjelkbl. smalt 
lansettlika med rundad eller vigglik bas, de öfversta 
smalt jämbreda, alla i kanten nästan jämna; blomknip- 
pen rikblomm., närmade eller pa hvarje gren samman- 
flytande tili nästan bladlösa ax; blomskaft högst 2 
ggr. längre än fruktkalken, under den senare mycket 
stärkt förtjockade, für öfrigt täml. fasta och grofva; 
y tire kalkbl. tryckta mot de inres kanter och derige- 
nom nagot framatriktade, oftast spetsiga ; inre kalkbl. 
likstora, otydligt nerviga, 5 — 7 mm. länga, 4,5 -- 5,5 
mm. breda, jämte grynen ofta lifligt ljusröda; not 3,5 
— 4 mm. lang, brun, täml. tjock, dess sidor bredast 
vid midten. If 7, 8. 
Verbreitung. Ufer, Teichränder etc. S. Sk.; s 
Bl.; s Boh.; Ög. — Upl.; s Hl.; n Vg.; s Dis. 
Lockernd; Holm sn.; n Sm.; Ner.; s Vrm. Hyngen- 
See in Bro; sVsm.; s Dir. Gagnef; [0 Öl.; Gtl.j. 
— Æ Vera auf Lister. — F. Äl. Einström; Satak. 
Eura âminne; s Tay. Sääksmäki, Jutikkala; Isthm. 
Kar. Sakkola; Pyhäjärvi, Konnitsa; 01. Kar. Ser- 
maks. — />. gemein. 
R. Hydrolapathum X obtusifolius. — B. 
Hgdrolapathum X obtusifolius {B. lingulatus) Jungner 
in Bot. Notis. 1885 p. 115 f. 6; non B. lingulatus Schur 
Enum. pl. Transs. p. 580 (1866). — B. Webern Prahl 
Fl. Schl. -Holst. II p. 186 (1890). 
Spreite der Basalblätt. breit lanzettlich , mit gerun- 
detem od. zieml. breit keilförmigem Grunde und wenig 
ausgezogener oder stumpfticher Spitze , ihr Stiel auf der 
