41 
— Stjelkar vanl. flere frân sarama hufvudrot o. ofta 
framkommande ur knoppar frân rofcgrenarne, 0,1 — 0,i 
m. köga, uppräta el. uppstig., vanl. Iran midten gre- 
niga; blad med vanl. spjutlik bas, bredt el. smalt af- 
lânga el. stund, näst. trâdsmala, trubb. el. spots., med 
korta o. breda el. lânga o. näst. trâdsmala, kos oss 
oftast hela basflikar, de nedre med lânga, de öfre 
med korta skaft, alia glatta o. med hvita, hinnakt. 
stipelslidor ; blomsaml. längsträckt, gles, af uppräta, 
spensliga, bladlösa grenar; blomknippen fâblmga; blom- 
skaft kortare el. föga längre än bln., 'j'-blrnas skaft 
med otydl. led omedelbart under kalken; hyllebJ. lik - 
som stjelkar o. örtblad ofta rödaktiga; not fri (dess 
sidor ej hopkittade med kalkbladen), 1—1,3 mm. läng, 
o. näst. lika tjock, trubbkantig, gläns. röd- el. mörk- 
brun, bredast vid midten. ^ 6 — 7 (9). — Von den 
vielen Formen dieser Art verdienen besonders die 
folgenden hervorgehoben zu werden: 
Forma multi fidus [L. Sp. pi. ed. II. p. 482 
(1762), pro sp.]. — R . acetoselloidcs Balansa in Bull, 
soc. bot. de Fr. I. p. 281 — 83 (1854) (Vidi specim. 
orig.). — Icon.: Sturm Deutschi. Fl. Heft. 74. — Ba- 
sallappen der Blätter 2 — 4-teilig. 
Forma integri folius Walle. Sched. crit. p. 186 
(1822). — R . Acetoselia ? ß graminifolins A. Blytt 
Norg. d. p. 509 (1874). — Blätter ohne Basallappen, 
schmal lineal od. die untersten eilänglich. 
Verbreitung. Trock. Felder etc.: S. Sk- — Vb. 
u. Lpl.; Öl.; Gtl. — AT., F. & D. allg. verbr. 
F. multifidus: S . s Sk. Bökebergsslätt (Murb.); 
s Upl. Frescati b. Stockholm (Murb.). — F, Nyl. Esbo 
prope Kaitans: Kar. ross. Insula lacus Sandal. 
F. integri folius- zerstreut im Gebiete; häufiger 
in Finnm., im schwed. u. russ. Lappm. 
Bemerkung. Der in Süd- und Mittel-Europa 
verbreitete, auf der Iberischen Halbinsel, in Frankreich 
etc. die Hauptart vertretende R- Acetosdla Subsp. an- 
