89 
Nâgra drag ur de svenska växtsamhällenas ut- 
vecklingshistoria 1 ). 
Af Alb. Nilsson. 
Pâ sâdana stallen, som äro relativt litet pâver- 
kade af kulturen, företer det svenska urbârgsomrâdet 
nedanför marina gränsen en mycket karaktäristisk 
landskapsbild. Basta exemplen hârpâ torde kronosko- 
garne i vissa mellansvenska skogsbygder erbjuda. 
Landet är mer eller mindre stärkt kuperadt. 
Pâ kullarne är den lösa jorden vanligen bortskôljd, 
hvadan bärggrunden dar trader i dagen, och denna 
blottade bärggrund npptages af en grupp af växtsam- 
hällen, som med ett gemensamt namn knnna kallas 
klippsamhällen eller kanske hellre barrskogsklippornas 
sambällen. Sänkorna intagas antingen af sjôar el- 
ler af mossar, livilka uppkommit dels därigenom att 
sjôar sa smâningom blifvit fylda med torfbildningar, 
om dessa än ofta utbredt sig öfver den ursprungliga 
sjôns omrâde, dels därigenom att Ursprungligen fast 
mark fôrsumpats. De sista resterna af de forna sjô- 
arne äro annu ofta kvar sâsom tjärnar i tnossarne. 
Här och dar pâ ômse sidor om vattendragen fôre- 
komma längsträckta karr. Omrâdet mellan klipporna 
och mossarne, dar marken vanligen utgöres af mer eller 
mindre omvandladt morängrus, intages af barrskogar, 
i regel utbildade som barrblandskogar. 
Denna landskapstyps olikheter bero nästan uteslu- 
tande pâ den relativa yta de nu nämda växtsamhäl- 
lena intaga. Pâ vissa stallen äro sâlunda klippsamhällen 
och mossar förherskande och de mellanliggande barr- 
skogarne mera inskränkta, pâ andra stallen nä barr- 
skogarne större utbredning och säväl klippsamhäl- 
len som mossar uppträda endast pâ mera spridda 
') Föredrag vid 15:de Skandinaviska uatnrforskaremöte 1 i Stock- 
holm, Sektionen für botanik och fytopaleontologi, den 12 Juli 1898. 
Bnt. Not. 1899. 7 
