97 
än dessa, hvadan den lösa jorden i ljungsamhället 
ökas och skogsträd, i synnerhet tall men äfven gran, 
vinna insteg. Härigenom kan ljungsamhället sä sma- 
ningom öfvergä tili barrskog. Dar klipporna äro myc- 
ket llacka och hafva vidsträckt utbredning kan pâ 
detta satt ganska vidsträckta skogsbestand, vanligast 
utbildade som tallhedar eller mossrika tallskogar, upp- 
komma. Sa är t. ex. förhallandet pâ vissa delar af 
Bjurfors kronopark. Därmed är dock klippsamhälle- 
nas utvecklingshistoria slut och pâ skogarnes historia 
skall jag här ej ingä. 
Klippmossarnes utvecklingshistoria företer Here 
växlingar och därvid utöfvar i synnerhet djupet af 
den skälformiga sänka, dar bildningen börjar, infly- 
tande. Full klarhet härutinnan har jag dock icke 
ännu ernatt, hvadan jag här förbigar desamma. 
Som ofvan är framhallet afser det föregäende barr- 
skogarnes klippsamkällen, och deras utbildning och ut- 
vecklings historia visa stör öfverensstämmelse pâ alla 
Ställen, dar jag närmare studerat desamma. En del 
olikheter förefinnas visserligen. Salunda uppträda t. ex. 
Grimmia ramulosa pâ Bjurfors och Grimmia heterosti- 
cha i norra Ostergötland säsom vikarierande arter be- 
roende pâ deras geografiska utbredning, pâ stärkt 
exponerade ställen spelar Grimmia hypnoides en betyd- 
ligt större roll än pâ mera skyddade, Stereocaidon pa- 
scliale och Arctostaphylos uva ursi kunua stundom er- 
hâlla en större roll utan att jag hittills kunnat ut- 
röna orsaken härtill o. s. v. 
Indirekt har menniskan utöfvat en ganska be- 
tydande roll pâ klippsamhällenas utveckling. Genom 
att förändra omgifuingarna har sälunda barrskogsklip- 
por bl if vit ombildade till fältklippor omgifna af öppna 
fait. Därvid har äfven barrskogsklippornas växtsam- 
hällen blifvit ombildade tili fältklippornas. 
Dessa senare förete ganska stora afvikelser frän 
de förra. Skorplafsamhället bibehäller sig längre och 
