101 
dan starrmossen pâ landsidan samtidigt ombildas till 
tufdunmosse. I samma man tufdunmossen utbreder 
sig at tjärnen ombildas den pâ landsidan till rismosse, 
hvadan sälunda äfven tufdunmossbältets bredd icke 
undergâr nâgon synnerlig förändring. Pâ detta satt 
förskjutas de olika mossbältena utât tjärnen tills denna 
är heit ocb hallet igenväxt och endast en starrmoss- 
fläck eller seder mera en tufdunmossfläck anger dess 
förutvarande plats. Med tufdunmossens fullständiga 
ombildning tili rismosse försvinner äfven denna anty- 
dan af den förutvarande tjärnen. 
I mänga fall saknas tufdun-mossbältet och da 
försiggar utvecklingen pâ det sätt, att starrmossen 
direkt ombildas tili rismosse. Pismossen — i den om- 
fattning namnet vanligen tages — har tämligen olika 
karaktär i skilda delar af landet. I sydvestra Sverige 
karaktäriseras den af ett tätt slutet ljungtäcke med 
inblandning af Erica tetralix , i mellersta delen af 
östra Sverige uppträda ett större antal ris — Calluna , 
Ledum , Myrtillus uliginosa , Empelrum m. fl. — med 
växlande fördelning, i Norrbotten saknas Calluna oftast 
alldeles och Betula nana spelar ofta hufvudrollen. 
I rismossen kan en del skogsträd komma tili 
utveckling. I allmänhet är det tallen som kommer 
att spela hufvudrollen och utvecklingen leder tili en 
tallmosse. Som vikarierande växtsamhälle för tall- 
mossen uppträda inom norrländska granomraden gran- 
mosse och pâ spridda mindre omrâden i heia landet 
björkmosse. Den nu antydda utvecklingsgângen frän 
öppet vatten — starr-mosse — tufdun-mosse — ris- 
mosse — tallmosse (resp. gran- eller björk-mosse) är 
förut ofta beskrifven t. ex. af Hult i Blekinges ve- 
getation och af Sernander i Einwanderung der Fichte. 
(Forts.) 
