123 
Nâgra drag ur de svenska växtsamhällenas ut- 
vecklingshistoria. 
Af Ai.b. Nilsson. 
(Forts, fr. föreg. h. s. 101). 
De ofvamiämda, jämte en del andra till samma ut- 
vecklingsserie hörande växtsamhällen, torde kunna 
benämnas primära mossar och hela utvecklingsrikt- 
ningen progressiv. Pâ mera vidsträckta mossar upp- 
träda de ofvannämda träden, âtminstone i större antal, 
ej i de primära mossarne, utan rismossen utvecklar sig 
i en annan hittills mindre beaktad riktning, som i mot- 
sats tili den föregaende kan kallas regressiv. Denna inle- 
des därigenom att i bottenskiktet lafvar inkomma, i syn- 
nerhet Cladina-artev samt Claäonia gracilis och degene- 
rans. Da dessa utbreda sig pä bekostnad af Sphagnum- 
arterna, kunna lafvarne slutligen komma att spela huf- 
vudrollen i bottenskiktet. Härigenom nppkommer en 
fran den vanliga rismossen föga skild typ, renlaf- 
mossen (Cladina- mossen). Som exempel kan anföras 
följande stândortsanteckning frân Bjurfors. 
Ris, rikliga: Calluna vulgaris r. 1 ), Empetrum ni gram 
t., Andromeda polifolia t., Myrtillus uliginosa e., 
Oxycoccus palustris s. 
Gräs, strödda: Eriophorum vaginatum s v Scirpus cces- 
pitosus e. 
Örter, strödda: Rubus Chamœmorus s., Drosera rotnn- 
difolia e. 
Mossor, rikliga: Sphagnum fuscum r., aeuti folium t., 
medium e., laxifolium fläckvis y. 
Lafvar, ymniga: Cladina alpestris r., rangiferina r., sil- 
vatica s., Cladonia gracilis och degenerans fläckvis 
y., Cetraria hiascens e. 
Utan tvifvel betingas lafvarnes uppträdande och 
utbredning däraf, att under rismossens utveckling 
*) y.= ymnig, r.= riklig, t.— tunnsadd, e.= enstaka. 
Bol. Not. 1899. 
