130 
garis, Rnmex acetosa , lussilago , Solidago , Taraxa- 
cum ra. fl. 
Under förutsättning att stränderna aro likartade 
och djupet symmetriskt fördeladt, torde det vara otvif- 
velaktigt att vid igenväxning af en sjö de olika moss- 
samhällena komraa att ordna sig som ringforruiga hal- 
ten, af hvilka det yngsta är närmast och dot till sin 
utveckling mest framskridna längst Iran vattnet, och 
att denna anordning bibehâlles sä länge endast pri- 
mära mossar förekomma. Likaledes synes det antag- 
ligt att de sekundära mossarne först börja uppträda 
närmast landsidan, där mossen är äldst, och sedermera 
i den man utvecklingen fortskrider kunna uppträda 
längre och längre utat. Da utvecklingen fortskridit 
till ett visst stadium, kunna de primära mossarne heit 
och hallet försvinna och de sekundära komma sa sma- 
ningom att visa en mindre regelbunden fördelning, da 
utvecklingshastigheten pa skilda ställen kan vara olika. 
Som bekant antar mossen sa smâningom en kullrig 
form — blir en högmosse. Orsaken härtill har va- 
rit omtvistad. Yanligen anses väl att mossen är högst, 
där den är äldst, och man har därvid tänkt sig en 
oafbrutet fortgaende progressiv utveckling. I öfver- 
ensstämmelse med den föregäende fraraställningen an- 
ser jag orsaken ligga i att en cirkulation äger rum 
vid utbildningen af de sekundära mossarne och att 
för livarje omlopp ett nytt torflager tillkommer of- 
vanpa de förutvarande. 
Utbildningen af högmossestadiet föranleder upp- 
komsten af en annan serie af sekundära mossar. I 
följd af höjningen kommer vattnet att samlas och söka 
sitt aflopp längs mosslaggarne. Afven detta ger an- 
ledning tili uppkomsten af sekundära starrrnossar, hvilka 
vid Bjurfors regelbundet äro utbildade som tradstarr- 
mossar ( Carex filiformis mossar). 
Exempel pa deras sammansättning lämnar föl- 
jande anteckning: 
Ris, tunusadda : Andromeda polifolia och Oxycoccus pa- 
