132 
jag pâ annat stalle lämnat en öfversikt '), tili livilken 
hänvisas. Da mossarne erliällit ett mera slutet träd- 
beständ, som utstänger de ljusälskande lafvarna, försig- 
gär en regressiv utveckling icke pâ det satt som pâ 
de trädlösa rismossarne utan genom en försumpning 
jämförlig med försumpningen pâ fast mark. Detta 
föranleder en växling af skogbevuxna och kala mossar, 
liksom denna utveckling ger upphof tili stubblagren 
i mossarne. 
Som exempel pâ växtsamhällenas fördelning pâ en 
mosse i ofvan anförda utvecklingsstadium kan anfü- 
ras Gafvelinossen vid Bjurfors, fran livilken föregä- 
ende exempel äro hemtade. Den typiska fördelningen 
Iran kanten är här: 1. försumpad skog. 2. Car ex fili- 
formis mosse, 3. Andromeda-mosse, 4. Calluna- mosse, 5. 
Cladina- mosse, 6. regressiv Eriophorum vaginatum mosse 
samt därutanför en mera oregelbunden växliüg af olika 
sekundära mossar. 
Liksom den här skildrade utvecklingsgangen Bil- 
ligt min asikt är anledningen tili utbildandet af hög- 
mossar, lämnar den äfven förklaring öfver ett annat 
hittills oförklaradt förhällande. 
Pâ grund af den stora roll risen spela pâ mos- 
sarne künde man vänta sig, att de ocksä vore viktiga 
torfbildare. Sä är emellertid icke förhällandet. lin- 
der förhällanden, dar man skulle vänta sig ris som 
en väsentlig bestândsdel i torfven är denna bildad 
hufvudsakligen af Sphagnum och Eriophorum vagina - 
tum. Anledningen härtill torde väl kunna sökas däri, 
att risen vid den regressiva utvecklingen ätrninstone 
tili större delen förstöras. 
Växtsamhällenas utveckliugshistoria innefattar 
egentligen en detaljanalys af, huru striden mellan växt- 
arterna försiggar. Af de allmänna slutsatser, som i 
') Alb. Nilsson, Norrbottens myrar och försumpade skogar, 
Tidskrift för Skogshushâllning 1897. 
