204 
5. S. uliginosa Mure. Prodr. stirp. getting, p. 
55 (1770). — S. graminea y L. Fl. suée. ed. II p. 
150. — Icon.: Fl. dan. t. 2535; Reichb. le. fl. germ. 
V f. 3669. — Exs.: Fries Hb. norm. f. III n. 32. 
Alle Deckblätter häutig, am Rande kahl ; Kronblät- 
ter kürzer als der Kelch: Samen kleinwarzig . — Stjelkar 
vanligen talrika Iran samuia rotstock, 8 — 35 cm. 
langa, utbredda eller uppstigande, bräckliga. glatta 
och släta, kantiga, upptill sympodialt förgrenade; 
blad nagot t.jocka och grägröna, aflängt eller äggrundt 
lansettlika, 10 — 30 mm. langa, 2,5 — 8 mm. breda, vid 
basen glest liarbräddade, für öf’rigt glatta och utan 
papiller i kanten; blomknippen gaffelgreniga, 3 — 15- 
blommiga, i verkligheten toppställda, men öfvervaxta 
och trängda ät sidan af ett kräftigt skott frän det 
ena at de 2 öfversta stjelkbladens veck, fullkomligt 
oskattade (de 2 nedersta skärmbladen derför ständig! 
i vecket af det andra utaf de 2 öfversta stjelkbladen); 
blomskaft eftèr blomningen utspärrade, tili sist ater 
upprätta, i spetsen stärkt förtjockade; f oderblad syllikt 
lansettlika, spetsiga, glatta 3-nerviga, 2,5 - 3,5 mm. 
langa; Icronblad nästan tili basen 2-delade, vanligen 
dubbelt kortare än fodret, stundom ett el. annat fel- 
slaende (sällan alla: f. apetala Reiche. Ic. fl. germ. V 
p. 36 f. 3669 ß) ; stiff vanligen 3; Jcapsel äggformig, 
ungefär af fodrets längd; fron rundadt njurtormiga, 
0,6 — 0,7 mm. i diam., mörkbruna. 2/. 5 — 8. 
Die Pflanze überwintert durch mit breiten und 
etwas gestielten Blättern versehenen Kiu'ztriebe, welche 
im Laufe des Herbstes in den Blattachseln der wur- 
zelnden Stengel und Aeste entwickelt werden. [Aus 
Exemplaren in solchem Stadium besteht die S. ulig. 
v. heterophglla Norman Fl. arct. Norveg. p. 20 (1893).] 
Verbreitung. Quellen, Sümpfe, Bachufer etc. 
S, Sk. — m Vrm. und Dir.; Bl. — Hls. und Hrj. ; 
Dis.; Gstr.; Mpd. Selânger (H. W. Arnelt,); Sättna 
(J. Angstrom) ; Torp (0. Reuterman); Jtl. Oviken und 
