208 
wandtsckaffcliclien Beziehungen der Pflanze schon des- 
halb nicht hinreichend klargestellt. 
Verbreitung. JB. Lapp, ponoj. 51 ad litora ma- 
ris sabulosa juxta promontorium Orloff”. (Ilb. Mus. 
Helsingf. & Ùps.) 
8. S. graminea L. Sp. pi. ed. I p. 422 (1753), 
u ■ — Icon.: Fl. dan. t. 2116; Reiche. Ic. fl. germ. 
V figg. 4910 & 4911. 
Mittlere u. obere Stengclblätter schmal lanzeltlich 
bis lineal; Deckblätter am Bande gewimpert; Kronblät- 
ter 3,5 — 6 mm. lang. — Stjelkar vanligen flere frân en 
krypande och grenig^rotstock, nedliggande, uppstigande 
eller nästan uppräta, slaka, 10 — 40 eller bland bögt 
gras o. d. intill 90 cm. langa, kantiga, alld. glatta samt, 
med flere och mer utstäende grenar än hos föreg. : 
blad smalt jämbreda tili jämbredt lansettlika, spetsiga, 
med största bredden (2 — 9 mm.) närmare basen, al- 
drig blagröna, vid sjelfva basen nästan alltid harbräd- 
dade; blomställning va.nligen myeket rikblommig, med 
mer eller mindre utstäende grenar; blomskaft tämligen 
lâuga, glatta. mot f'ruktmognaden utstäende eller snedt 
nedätriktade; foderblad lansettlika, spetsiga, 8,5 — 5,5 
mm. langa, 3-nerviga, i den hinnaktiga kanten nästan 
alltid dunhariga, för öfrigt glatta; kronblaä vanligen 
af fodrets längd, nästan tili basen 2-delade, med sma- 
lare flikar än hos de 2 föreg.; ständare 10, med vanligen 
rödaktiga knappar; Icapsel afläng, sasom väl utbildad 
ända tili dubbelt längre än fodret; frön äggformiga, 
nâgot plattade, 1- — 1.2 mm. langa, grabruna. 6 — 8. 
— Meistens nicht selten aber 2 mit gewöhnl. klei- 
neren Blüthen, nur 1 — 2 mm. langen Staubblättern 
u. gelbl.-weissen, inhaltlosen Antheren. Unabhängig 
davon sind die Ivronbl. bald länger bald kürzer als 
der Kelch, und deren Zipfel breiter od. schmäler. — 
Eine bemerkenswerthe Abänderung, die mir nur in 
wenigen, ziemlich mangelhaften Exemplaren vorlag ist: 
