247 
carpus siUculosus, Phyllophora Brodicei och membrani- 
folia , Delesseria sinuosa , Polysiphonia nigrcscens , Rho- 
domela subfusca , Callithamnion byssoideum , Ceramium 
fruticulosum och rubrum , Furcellaria fastigiata. 
Jämte dessa Annas äfven nâgra former, livilka 
förekoinma saväl inom litoral- som sublitoral- regi- 
onen och för hvilka inga gränser i detta hänse- 
ende kunna uppställas. Sadana äro: Hildenbrandia 
rosea , Strcblonema oligosporum , Ceramium tenuissimum 
och Pringsheimia scutata. Möjligen skulle i detta sam- 
manhang äfven nämnas Di ct go siphon hippur oides ^ Phlœ- 
ospora tortilis och Ectocarpus confervoides. 
Af detta framgâr att litoral- regionen med afseende 
pâ artantal bestâr af 45,5°| 0 klorofj'-ceer och karacéer, 
4O,9°| 0 fukoidéer och 13,6°j 0 floridéer. 
Inom sublitoral-regioneu utgöra klorofycéerna 9,5°| 0 , 
fukoidéerna 38,1° ; och floridéerna 52,4° | 0 . 
I fräga om individmängd öfverträfifar Fucus ve- 
siculosus i litoral- regionen de öfriga formerna, liksom 
i sublitoral-regioneu Furcellaria och Rhodomela öfver- 
träffa de andra sublitoralalgerna. 
Hvad formationerna beträffar râder inom omrâ- 
det föga omväxling. Bland de litorala formationerna 
intager Fucacé-formationen främsta rummet med afse- 
ende pa saväl ymnig förekomst som individmängd. 
Den är omrädets allmännaste formation, hufvudsakligen 
bestâende af Fucus vesiculosus. Sasorn varianter af 
densamma kunna nämnas Pylaiclla-formationen och 
Bictyosiphon-Gobia-formationen. Den f'örra uppträder 
pâ stärkt exponerade lokaler, i själfva bränningen, der 
Fucus vesiculosus ej längre kan hälla sig kvar. Den 
senare har ungefär samma karaktär, som den af Kjell- 
man (1. c.) beski’ifna Nemalion-formationen fran vest- 
kusten. Den bekläder klippgrunden alldeles i och 
omedelbart under vattenjdan, der den ständigt sköljes 
af vagsvallet. Är en s. k. böljslagsformation. Sa\ r äl 
Bictyosiphon som Gobia äro liksom Ncmalion stärkt slem- 
