251 
klorofycéer, 48 floridéer och 70 fukoidéer. Af dessa 
förekomma i Vesterviksskârgârden 2 karacéer, 13 fu- 
koidéer och 11 floridéer. Afven klorofycéernas antal 
âr betydligt mindre *)• 
Nu âr vattnet âtskilligt saltare vid Kiel (8 — 
1 0° | o 0 ) ân i Vesterviksskârgârden (6 — 7°| 00 ), hvilken 
âter eger vatten af samma salthalt soin Finska viken 
och af obetydligt mindre salthalt ân vattnet vid Pom- 
merska kusten (7 — 8°| 00 ). Häraf framgâr salthaltens 
betydelse för algflorans utbredning. Hela inre eller 
egentliga Östersjön bildar i floristiskt hänseende ett 
frân vestra Östersjön väl skildt omrâde. Till frâgan 
om florans differentiering inom egentliga Östersjön 
hoppas jag fâ âterkomma, sedan jag studerat material 
frân andra delar, sârskildt frân Gotland. 
Med afseende pâ de inom omrâdet förekommande 
formernas utbredning för öfrigt kunna de indelas i : 
atlantiska (12 ü | 0 ), subarktiska (32°| 0 ), hemiarktiska (8° ] 0 ) 
och arktiska (40°j 0 ). * 2 ) Dertill komma endemiska ar- 
ter (8°| 0 ). 
Häraf framgâr, att fioran tili största delen bestâr 
af dels rent arktiska, dels sub- och hemiarktiska for- 
mer eller tillsammans af 8O°| 0 af arter, hvilka dels 
förekomma, dels hafva sin hufvudutbredning inom det 
arktiska omrâdet, men deremot af färre atlantiska 
former och endemiska arter. Florans arktiska ka- 
raktär i egentliga Östersjön är sâledes mycket skarpt 
framträdande. Vid Kiel t. ex. är procentantalet ark- 
tiska former enligt samma beräkningsgrund blott 60, 
pä samma gang der de atlantiska formerna ökats. 
Härvidlag är att märka att med säkerhet en 
(Sphacelaria racemosa) och kanske tvâ (Phlœospora tor- 
0 Hvad klorofycéerna beträffar. vill ja«- ej uppgifva nâgon 
siffra, enär artuppfattningen inom denna grupp sârskildt bland Ev- 
terûmâmhorna är sä| växlande, att en jämförande kritisk granskning 
af formerna först är af nöden, innan man kan med nagon större 
grad af säkerhet göra nagra jämförelser. 
2 ) Angäende dessa termer liänvisas tili Eeinkes Algenflora. 
