11 
med rundad, tvärt afsmainande eller (de öfre) tvär 
bas; större delen af stödjebladen med 1 — 3 gröfre 
och längre tänder pâ hvarje sida, i toppen af stjälken 
och grenarna mera sammanträngda ; fröhus ganska 
langt utskjutande ur fodret. — Lindâs, pâ en sol- 
öppen barrskogsafröjning ; talrikt. Blommade ännu i 
slutet af Juli. — Ar en fullständig mellanform mel- 
lan M. pratense a och M. silvaticum. Till ört- 
stândet i hög grad lik vissa former af den förra, 
ekuru de öfversta stödjebladen längre; blommorna där- 
emot fullkomligt öfverensstämmande med den senares. 
Ger intryck af hybrid, men satter rikligt mögen frukt. 
Yäxte i stora grupper, skilda frân pâ samma stalle 
förekommande M. pratense. 
Denna form pâ minner nâgot om M. laricetorum 
Kern., men afviker bl. a. genom sin betydligare stor- 
lek och grofhet, sina langa grenar och sin blomnings- 
tid, som snarare är senare än tidigare än hufvud- 
formens. 
Solanum dulcamara L. Alingsäs, Östra Bodarne 
(vid en liten bäckrännil, som utfaller i Bryngelsnäs- 
viken; talr.). 
Thymus serpyllum L. a. angustifolius (Pers.) f. 
inodorus [Lej., Bev. Fl. Spa, p. 122 (1824), pro sp.]. 
Stjälk, blad och blomfoder ljusgröna; krona hvit (stun- 
dom med rödlätt anstrykning) ; har betydligt svagare 
kryddlukt än hufvudformen. Alingsäs, Ostra Bodarne 
(spsmt). — Denna form förtjänar ganska väl att sär- 
skiljas. Den förekommer öfverallt sparsamt och väl- 
jer gärna nâgot fuktiga, gräsbevuxna Ställen. Den 
vanliga formen med röda blomkronor har rödaktig 
stjälk, mörkgröna blad samt rödaktigt foder med pur- 
purröda tänder. 
Scutellaria galericulata L. f. pubescens Benth., 
Labiat. gen. et sp., p. 437 (1834). Heia växten 
(stjälken, bladen pâ bâda sidor, i synnerhet pâ den 
undre, och lodret) straft smaluden : grof och under- 
