23 
f Epimedium alpinum L. Förv. vid Floda järn- 
vägsstation (fiera ex. utmed landsvägen, Maj 1903). 
Banunculus * reptans L. Alingsäs (fierestädes pa 
Stora Färgens stränder). 
B. repens L. f. declinatus n. /. — ? var. pro- 
stratus Flörk ap. Rchb., Fl. germ, exc., III. p. 725 
(1832); non B. prostratus Poir., Encycl., VI. p. 113 
(1804). — Smaväxt och öfverallt härig; sfcjälk kort, 
nedliggande, i bladvecken rotslaende, med ofta nagot 
bagböjda stamled, i spetsen uppstigande och bärande 
en ensam blomrna ; blad sma, 3-fingrade, med 3-de- 
lade, kortskaftade smäblad; vanligen utan ntlöpare. 
Torra, sandiga eller leriga, solöppna stallen. Alingsäs, 
Holmen. — En ganska anmärkningsvärd form, med 
ett växesätt, som rätt mycket liknar det hos R. Prep- 
lans L. 
Stellaria palustris (Murr.) Retz. — Följande for- 
mer anträffades vid Alingsäs: 
Hufvudformen ) f. glauca (Wither.): vid Mjörn. 
f. ramosa n.f. Blägrön; vanligen lägväxt ; stjälk 
uppstigande, ända fran basen länggrenig, med gre- 
narna dels sterila, dels bärande ett fä-(3 — 5-)blom- 
migt knippe i toppen; blad mycket smala (de mel- 
lersta 20 — 30 X 1 — 2 mm), jämnbreda, styfva och 
stickande; blommor medelstora; foderblad 5 — 6, kron- 
blad 7 — 8 mm. Ostra Bodarne, vid Bryngelsnäs- 
viken. 
f. angustifolia Homann, FL v. Pomm., I. p. 295 
(1828). Rent grön; vanligen högväxt; stjälk upprät, 
med ett rik-(ända tili 17-)blommigt knippe i toppen, 
fran midten grenig, med grenarna dels sterila, dels i 
spetsen bärande ensamma (eller stundom 2 — 3) blom- 
mor; blad smala, jämnbreda, syllikt tillspetsade, glän- 
sande, styfva, med stickande, nagot krökt spets; blom- 
mor stora, omkr. 2 cm vida; kronblad minst 1 / 2 gang 
tili sä länga som fodret. Ängabo, 
södra ände. Talr. 
vid Gärdskens 
