31 
typ. Stiftgrenarne äro hos den mycket korta i för- 
hällande tili stiftstammen. Denna senare är uppde- 
lad i tre sinsemellan olika regioner: l:o en glatt 
basalregion af de korta ständarsträngarnes längd ; 2 :o 
en lang midtdel, betydligt gröfre än basaldelen och 
mycket tätt beklädd med länga, pollenuppfängande 
har, och 3:o en kort, glest länghärig toppdel, äfven 
den betydligt smalare än midtregionen. De mogna, 
sig öppnande pollensäckarne sluta sig endast efter 
stiftstammens mellersta, täthariga region. Det är sa- 
lunda hos ifrägavarande art endast denna del, som 
ntför pollenexpositionen ; hvarken de korta stiftgre- 
narne, som redan innan kronan öppnar sig äro i spet- 
sen ätskilda, eller stiftpelarens öfversta del hafva na- 
got med pollenexpositionen att göra. En följd af 
detta sätt för pollenets exposition blir, att den polli- 
nerande insekten saväl vid inträdet i som utgäendet 
nr och under sitt arbete i blomman lätteligen kan 
och bör komma i beröring med den mycket rikliga 
pollenmassa, som stiftpelaren bär. Da stiftgrenarne 
äro korta och tillika genom den öfre delen af stift- 
stammen aflägsnade frän pollenbäraren, kunna de, huru 
stärkt de än ma inrulla sig, icke komma i beröring 
med nägot eget pollen, sä att hos C. trachelium au- 
togam pollination är utesluten, under det en sädan hos 
C. persicæfolia med lätthet inträder under senare delen 
af blommans Ç-stadium. 
Campanula rapunculoides öfverensstämmer 
visserligen tili sjelfva sättet för pollenexpositionen 
med C. trachelium, i det att äfven hos denna art 
stiftgrenarne icke äro verksamma vid densamma utan 
endast stiftstammen, men den visar i öfrigt olikheter 
med C. trachelium, hvilka heit visst äro af ganska 
stör biologisk betydelse. Stiftstammens heia öfre del 
ända till dess förgreningspunkt är tätt beklädd med 
stärkt utspärrade här. Denna häriga del af stiftet, 
hvilken omslutes af de mognande ständarknapparne, 
