35 
landen hittills undgâtt nppmärksamheten eller atmin- 
stone icke finnas i litteraturen omnämnda. 
2. Prof. F. F. Kjellman förevisade ett yppigt 
exemplar, som uppvuxit ur en isolerad, i en drifbänk 
nedlagd rotknöl af Spiraea filipendula , och erinrade 
om, att han för atskilliga ar tillbaka under den af 
honom da ledda organografiska öfningskursen demon- 
strerat i skottbildning stadda rotknölar af denna 
växt, tagna i fria naturen. Det kan salunda icke 
lida nâgot tvifvel, att de interkalärt i rötterna hos 
Spiræa filipendula uppkommande, pa upplagsämnen rika 
knöllika förtjockningarne förma att bilda füllt typiska, 
kraftiga skott. Föredraganden hänvisade pa Cucur- 
bitaceen Thladiantha dubia, hos hvilken en 'dylik skott- 
och har tillika individbildning tillhör växtens normala 
utvecklingsf örlopp . 
Vidare förelades ett stört antal pressade andro- 
monöciska exemplar af samma Spiræa-art, hvilka prof. 
Kjellman insamlat under förflutna sommaren i när- 
heten af Upsala. Andromonöcien var här och da 
mycket vanlig och framträdde under artens hela % blom- 
ningsperiod och icke, säsom af Knuth (Blüthenbiologie 
II: 1, s. 382) efter Schulz anges, blott stundom och 
hos sent blommande individ. Antalet hanblommor i 
hvarje blomställning vexlade inom ganska vida grän- 
ser. Oftast voro blott 3 — 5 af blomställningens yng- 
sta blommor hanliga, men rikblommiga exemplar hade 
ocksâ träffats, hos hvilka endast ett fätal blommor 
voro 2-könade, de öfriga rena hanblommor. 
3. Fil kand. E. Haglund föredrog om skottutvecklingen 
hos alpina lignoser. * 
Den 16 november 1903. 
1. Fil. kand. H. Kylin föredrog om ”formförändringar 
hos nägra Ectocarpus- arter”_, därvid redogörande för af ho- 
nom vid halländska kusten funna formserier af Eciocarpus 
fasciculatuSj penicillaius, confervoides , siliculosus och hiemalis. 
