67 
Nâgra bidrag till kännedomen om de svenska 
vint er s tândarne . 
Af C. O. Nükén ocb Hernfrid Witte. 
Med vinter stand are har som bekant Sern ander 1 ) 
beteckuat ”de fruktställningar, som mer eller mindre 
rika pâ frön kvarstâ under vintern.” För atfc visa 
att spridning af dylika ”for en hel vinters vidrig- 
heter” utsatta frön leder till résultat, har nämnde för- 
fattare anställt nâgra groningsförsök 2 ). För att i nâgon 
man komplettera dessa undersökningar företogo vi i 
nâgot större utsträckning under vâren L902 gronings- 
försök med frön frân svenska vinterstândare. 
Försöken anställdes i rumstemperatur (c:ca-f-15 
à -f 17° C.) mellan fuktiga läsk- eller grâpapper och 
omfattande 42 arter, fördelade pâ 21 familjer, näm- 
ligen Dicotyledonæ 3 ): Borraginaceæ 1, Campanu- 
laceæ 1, Chenopodiaceæ 1, Compositæ 1 1, Crassulaceæ 
1, Cruciferæ 3. Dipsacaceæ 1, Hypericaceæ 1, Labi- 
atæ .1, Lythraceæ 1, Malvaceæ 1, Papaveraceæ 1, 
Papilionaceæ 2, Plantaginaceæ 1, Polygonaceæ 2, Ro- 
saceæ 4, Rubiaceæ 1, Scrophulariaceæ 2, Umbelliferæ 
2; Monocotyledonæ: Graminaceæ 3, Liliaceæ 1. 
Undersökningarne gâfvo i de fiesta fall, näm- 
ligen för 38 arter af de 42, som försöken omfattade, 
positivt résultat, hvilket ju fallt tydligt visar, att 
spridningen af vinterstândarnes frön leder till verkligt 
résultat. Medelgrobarheten af alla de undersökta ar- 
terna var obetydligt under 40 % (39,47.) 
Vi meddela i en tabell heia protokollet öfver 
de olika arternas groning. 
9 Sernander. Den skandinaviska vegetationens spridnings- 
biologi. Upsala 1901, p. 828. 
2 ) 1. c. p. 388-389. 
3 ) Nomenklaturen är, dar ej annorlunda angifves, i enligliet med 
Neuman, Svensk Flora. Lund 1901. 
Bot. Not. 1904. 
