77 
sakna intin samt innehâlla förutom olja talrika smâ, 
fmt fördelade stärkelsekorn. Liksom pollenkornen hos 
Najas l ) äro de ocksa mycket tunga och sjunka äfven 
i hafsvatten. 
Honblomman hos Enalns sitter ensam, omgifven 
af likaledes tvänne hölst-erblad. Blomskaften äro langa 
och böja sig i vida vindlingar upp tili vattenytan 
och nâ en sâdan längd, att blomman under ebb blir 
exponerad. Honblommans hölsterblad afvika tili for- 
men fran hanblomställningens. De äro mera smalt 
lancettlika samt mycket stärkt kölade, sä att de bägge 
bladhalfvorna ätminstone i spetsen äro med sina in- 
nerytor tryckta intill hvarandra och derigenom nästan 
vinHika. Dessutom äro de mer eller mindre stärkt 
o 
bagformigt tillbakaböjda. De bilda en ntmärkt flyt- 
apparat för honblomman, som saledes blir exponerad 
â vatten} 7 tan i horisontel ställning. Honblommans 
bägge bladkransar är utvecklade som foder och krona. 
Hyllet är öfversittande. Foderbladen äro kort ägg- 
runda, släta med heia kanter. Kronbladen äro be- 
tydligt längre, ända tili 3 — 4 ggr foderbladens längd 
samt visa en mycket karaktäristisk veckning, som 
uppstatt och utbildats i knoppläget. Veckningen är 
dels en längsveckning, dels ock en tvärveckning, hvar- 
igenom ästadkommes, att kronbladskanterna synas groft 
tandade. Liksom hos hanblomman äro äfven a hon- 
blommans kronblad talrika papiller utvecklade. Kron- 
bladen vätas ej, da de under anthesen flyta a vatt- 
net fritt exponerade. Fruktämnet är heit doldt inom 
hölsterbladen. Stift finnes ej. Märkena, tili antalet 
6, äro nästan tili basen klufna i tvänne üikar. Dessa 
äro smalt lancettlika med langt utdragna spetsar. De 
äro beklädda med mycket langa märkespapiller och 
pa märkenas kanter äro dessa ofta stärkt utspärrade. 
Märkesflikarna äro riktade i blomaxelns riktning och 
J ) Jfr. JÖNSSON, Om befruktningen hos slägtet Najas samt 
hos Callitriche autumnalis. p. 11 Lunds Univ. Ârsskrift XX. 1883—84. 
