90 
om ytterst omsorgsfulla iakttagelser, liar man alia skäl att tro 
pâ riktigheten af deras uppgifter. 
Förff. ha undersökt rotmeristem af Allium ascalonicum, 
A. Cepa och A. Porrum , af Ornithogalum umbellatum och 
af Trillium grandiflorum samt pollenkorn af Trillium cer- 
nuum. De ha därvid beträffande cellkärnans Struktur gjort 
en mängd iakttagelser, som i hög grad afvika fran det schema, 
man i allmänhet ansett sig kunna uppställa för mitotisk kärn- 
delning. Dessa förhällanden framträda synnerligen tydligt 
hos de bäda Trillium- arterna och förff. ha därför behandlat 
dessa i nämnda afhandling för att sedermera framlägga de 
résultat, till hvilka de kommit beträffande de öfriga af dem 
undersökta växterna. 
Angäende kärnans Struktur har man, som bekant, upp- 
ställt tre olika typer: somliga anse den vara nätlik, andra 
alveolär, andra äter betrakta den som körnig. De fiesta 
cytologer antaga, att kärnan har en nätlik Struktur, alltsa 
att den är uppbyggd af ett nätverk af fina trâdar. I detta 
nätverk har man trott sig kunna urskilja tvä element, som 
förhälla sig bade morfologiskt och kemiskt olika, nämligen 
ett slags nätlik stomme af akromatiska trâdar (linin) och 
fästa pâ dessa, men oberoende af dem, smä kromatiska körn 
(nuclein). — Représentant för denna uppfattning är t. ex. 
Strasburger. 
Den äsikten, att cellkärnan har en alveolär byggnad, 
représenteras af Zoologen Bütschli. Han är af den meningen, 
att de kromatiska körnen äro belägna i knutpunkterna af 
en alveolär, akromatisk stomme. 
En körnig kärnstruktur har blifvit beskrifven af t. ex. 
Zimmermann, som tyckte sig kunna iakttaga en sâdan i äldre 
kärnor, under det att de i yngre stadium visade ett trädigt 
— nätlikt utseende. 
Dessa äro de tre sä att säga klassiska typerna. Nyli- 
gen har emellertid en alldeles särskild mening uttalats af 
nyss nämnde van Wisselingh. Han säger, att kärnstommen 
heit enkelt utgöres af tjockare, mycket oregelbundna och 
olikartade partier, som sinsemellan förenas af finare trâdar, 
han tillâter säledes inte nâgon âtskillnad i morfologiskt af- 
seende mellan ett akromatiskt substrat och nucleinkorn. 
Enligt förff. tili nu ifrägavarande afhandling visar en 
kärna i ’’hvilostadiuin” i rotmeristemet af Trillium grandi- 
florum vid första anblicken ett utseende, som tyckes tala för 
att nucleinelementet skulle vara uppbyggdt af tjockare par- 
tier, förenade sinsemellan af finare trâdar. Ser man emel 
