97 
Studier over nogle Former af Slægten 
Alectorolophus. 
Af C. H. Ostenfeld. 
I 
Alectorolophus (sive Rhinanthus ) apterus 
(Fries, pro var.) 
(Forts, fr. Sid. 85.) 
Disse Indi vider, som altsaa maa antages at være Ori- 
ginaleksemplarer til den ægte A. Reichenbachii Drejer, 
har glatte Bægre, dog med en s vag Haarklædning längs 
de skarpe Kanter. Deres Hojblade er forskellige fra 
A. hirsutus-buccalis 1 s. som er tandede af lige-lange 
Tænder hele Bladranden rundt, medens Drejer 1 s Plan- 
ter har Hojblade, hvor Tænderne ved Basis er meget 
lange og store, men opad mod Spidsen aftager jævnt 
i Storrelse. I disse to her nævnte Karakterer stemmer 
Drejer 1 s Planter overens med A. major , fra hvilken 
de hovedsagelig kun afviger ved de uvingede Fro 
og Voksepladsen, og til hvilken Art de of test er 
henforte. Den samme Form er nemlig omhyggelig 
beskrevet af E. Fries i hans ”Novitiæ Floræ Suecicæ, 
Continuatio, Mantissa III,” 1842 p. 60 som var. ap- 
terus af Rhinanthus major. Han stiller her Drejer 1 s 
Navn som Synonym, og han har sikkert gjort Bet 
i ikke at benytte det, thi et Navn, der dels omfat- 
ter en Plante, som findes i Danmark og Sveriges Sæd- 
marker, dels henviser til en Afbildning, som gengiver 
en anden Art, der vokser i Mellem-Europa, bor ab- 
solut stryges som misvisende og vildledende. Dette 
Navn har ogsaa været hensunket i Forglemmelse i 
lang Tid, indtil A. Chabert i sit interessante Arbejde 
”Etude sur le genre Rhinanthus L.” (Bull. Herb. Bois- 
sier, VII, 1899) p. 499 tog det op igen som et ældre 
Navn for A. goniotrichus Bor bas, en Art, som horer 
hjemme i Dsterrig-Ungarn. Han havde nemlig i L 1 Her - 
Bot. Not. 1904. 7 
