110 
senere Blom§tringstid. Saalsenge Rügen er ung, er 
dens Blade friske og veludviklede, Skuddene staar 
tæt, og der er da daarlig Plads mellem Individerne 
til, at Snylteren kan komme til; naar derimod Bugen 
er afblomstret og begynder at modne sin Frugt, svin- 
der Bladene hen, og der bliver Lys og Plads nok 
mellem Rugstænglerne, saaledes at A. aptcrus kan 
blomstre og udvikle sig. Ligesaa passer dens Frugt- 
modningstid med .Rügens Modning; den synes lige- 
som at passe paa at have sine Frugter saa tilpas 
modne, at den kan blivet slaaet med Rügen (i Be- 
gyndelsen af August) og kort ind med den. Hvis 
Froene var modnede tidligere og faldne til Jorden, 
vilde næste Aars Planter ingen Udsigt have til at 
kunne snylte paa Rügen, da den næppe dyrkes paa 
samme Mark. Dette er imidlertid kun Spekulationen 
hvis Rigtighed maa godtgores eksperimentelt; dog kan 
man sige saa meget som, at A. apteras (og rnaaske 
A. buccalis , som jeg kun kender fra Herbarieexem- 
plarer) reprcescnterer en Type indenfor Alcctorolophus- 
Slcegten , der ikke passer ind i de gœnyse Hammer , og 
hvis Opstaaen maa forldares ad andre Veje end dem, 
man hidtil er gaaet. Hvorvidt dens Uddififerentiering 
fra A. major er et Resultat af deus Vokseplads, og 
hvorvidt den er udskilt senere end den sent blom- 
strende Form, A. montanus , maa fremtidige Under- 
sogelser vise; dog tror jeg, at i alt Faid i Norden 
er A. apterus langt mere fæstnet end A. montanus ; 
[men denne Forms Forhold til A. major skal jeg ved en 
senere Lejlighed komme ind paaj. 
Med Hensyn til den geografiske Udbredelse har 
jeg ved at gennemgaa talrige Herbariers Materiale 
af denne Slægt kunnet fastslaa folgende : A. aptcrus 
har sin Hoved-Udbredelse i Landene omkring Nord- 
soen og 0stersoen, i det den er fundet i det ostlige 
Midt-England, ostlige Skotland, sydligste Norge, vest- 
