117 
Ruderatfloran i Tor ne Lappmark. 
Af Nils Sylvén. 
Under min vistelse senast gângna sommaren vid 
Vassijaure naturvetenskapliga station föranleddes jag 
af den oväntade yppighet, som syntes känneteckna 
traktens ruderatflora, till nâgra anteckningar, som 
möjligen förtjäna att offentliggöras. Da ruderatväx- 
ter hit inkommit först i samband med järnvägsbyg- 
gandet och salunda här hafva fortlefvat och föryng- 
rat sig under allenast ett eller ett par ârs tid, synes 
mig äfven en artförteckning, kompletterad med en- 
staka form- eller individbeskrifningar kunna vara 
af intresse. 
Anteckningar föreligga fran Vassijaure, Björkliden 
(Torne hamn) och Abisko, alla mera bemärkta plat- 
ser under tiden för järnvägsbygget. Ruderatlokalerna 
utgjordes här i allmänhet af diverse utkasthögar, sop- 
och gödselhögar o. s. v. Äfven i öfrigt rundt kring 
bostäderna och pa platser efter nu nedrifna sadana 
samt här och där längs transportvägarna hade ruderat- 
växter mer eller mindre talrikt infunnit sig. 
Yppigast och individrikast, ja, äfven artrikast 
syntes ruderatfloran utanför stallbyggnader ä där be- 
fintliga hästgödselupplag. Hufvudmassan af ruderat- 
växterna synes salunda hafva inkommit med hästfo- 
dret. Som ju är att vänta, äro här Gramineerna de 
förhärskande. Yppigast och talrikast bland dessa upp- 
trädde Poa-arterna, Poa trivialis och pratensis , i ofta 
nära meterhöga, tufvade, rikstraiga exemplar 1 ). Hög- 
växt och individrik förekommer äfven alltid Festuca 
rubra. Alopecurus geniculatus och Poa annua äro li- 
kaledes allmänt förekommande gräs. Plnleum pratense 
och Secale cereale saknas sällan, men uppträda aldrig 
‘) Nomenklaturen i enlighet med Sveriges Flora, utgifven af 
M. Neuman med biträde af Fr. Ahlfvengren, Lund 1901. 
Bot. Not. 1904. 
