128 
funno sig ruderatmarkerna strax ofvan björkgränsen 
eller i själfva björkgränsomradet, vid ßjörkliden och 
Abisko inom björkregionen. 
I allmänhet hade ruderatmarkerna utskurits ur 
mer eller mindre ört-gräsrik rismark, hvars växtele- 
ment kräftigt sträfvade att ätertaga herraväldet a det 
dem frânryckta omrâdet. Fjällflorelementens äterin- 
vandring förbereddes vanligen genom uppträdandet 
af vissa a mera öppen mark ofta växande formen 
Gnaphalium supinum , Gn. norvegicum , Solidago virgaurea ) 
Saussurea alpina , Trientalis europcea , Viola biflora ) Me- 
landrium rubrum , Stellar ia alpestris , Cer astiuni trigynum , 
Saxifraga stellaris , Epilobium angustifolium , Oxyria di- 
gyna , Equisetum silvaticum m. fl. Af dessa äro Stellaria 
alpestris och Cerastium trigynum särskildt anmärknings- 
värda sasom endo^oiskt spridda med nötkreatur. A 
sa godt som all nötkreatursspillning syntes nämligen 
dessa uppträda före hvarje annan växt, ofta tillsam- 
mans med en eller annan ruderatväxt, vanligen sa 
Poa annua. 
Nästa steg i aterinvandringen synes vara inträng- 
andet af gräs, Carices och liknande växtformer: Lu- 
zula Wahlenbergii ) Carex alpina ^ rigida , vitilis, lago- 
pina , Poa alpina, Deschampsia flexuosa ß montana , Ca- 
lamagrostis lapponica , Agrostis borealis ? Phleum alpinum. 
Föregangna af Cornus suecica , Bubus chamcemorus och 
Polygonum viviparum börja sa slutligen äfven risen in- 
tränga, och Vegetationen atertager allt mera sitt ui> 
sprungliga utseende. 
Bilder ur Nordens Flora. Texten tili de nu ut- 
komna häftena 14 och 15 gär fran Potentilla tili Trapa och 
figurerna fran Hippuris tili Anthericum. Äfven i dessa haf- 
ten ser man att stör omsorg användes för att fä detaljerna 
riktigt noggranna. Sä t. ex. kan man pä fröna se icke alié- 
nas slägt utan äfven art-karaktärer. Om teförfalskning far 
man en viktig upplysning liksom om annan praktisk använd- 
ning af ätskilliga växter. 
