130 
t. ex. S. alba däremot förlora fröna sin grobarbet 
kort efter mognaden. Som en egendomlighet i utveck- 
lingen under groningsâret framhölls särskildt, att i 
naturen skottspetsen a första-ars-plantan i regeln öf- 
vervintrar, skyddad af de knopplikt hopslutande unga, 
ännu outvecklade örtbladen; endast särskildt kräftigt 
utvecklade plantor bli redan frân första âret cymöst 
byggda. 
3. Fil. kand. H. Witte demonstrerade de blad- 
bördiga adventivskotten hos saxifragacéen Tohniea Men- 
ziesii och förevisade ett ur en dylik knopp uppdraget, 
nu blommande individ. 
Den 26 april 1904. 
1. ”Linnéminnen som lefvat — och dödats” 1 ). 
Af F. R. Kjellman. 
I sin nyligen utkomna Lefnadsteckning af Linné 
anger Th. M. Fries, att i den nuvarande botaniska 
trädgarden i Upsala ”intill sista ären inomhus (i fri- 
gidarium) funnits nagra träd, som med all säkerhet 
voro Linnéaner”, hvilken uppgift närmare préciseras 
sa: ’’Under den tid (1877 — 99), som förf. var prefekt, 
funnos af sâdana liera stora träd af lager och Justicia 
Adhatoda samt Prunus Laurocerasus , Taxus baccata , Cu- 
pressus semper vir ens^ Thuja occidentalism Morus alba 
och nigra , Amygdalus communis och Myrtus communis 
ß latifolia, af hvilka dock de tre sistnamnda oaktadt 
all omvärdnad tili min stora ledsnad pa 1890-talet 
utdogo. De fiesta öfriga hafva sedan, sâsom alltför 
skrymmande, blifvit fällda. Pa grund häraf finnes 
numera i Upsala botaniska trädgärd af sedan Linnés 
tid kvarvarande växter endast nâgra lagrar, en Justicia 
samt mahända ett par exemplar af en pelarkaktus 
anf. st. II, s. 123—125. 
1 ) Se Nya Skanska Posten. Kristianstads Läns Tidning, n:o 
4, torsdagen den 7 januari 1904. 
Bot. Not. 1904. 
