131 
Denna uppift är oriktig i det afseendet, att inga 
äldre exemplar af Cupressus semper virens och Thuja 
occidentalis funnos bland frigidarieträden, dâ jag öfver- 
tog prefekturen, och nâgra sâdana alltsâ icke kunna 
hafva af mig blifvit fällda. Den är vilseledande, eme- 
dan läsaren lätt bibringas den föreställningen, att jag 
lâtit borttaga flere exemplar af lager och môjligen 
äfven af Justicia Adhatoda , dâ yerkliga fôrhâllandet 
är, att af 12 (tolf) förefmtliga större och mindre lag- 
rar endast en , som var obotligt sjnk, blifvit fälld och 
att af tvâ stora exemplar af Justicia Adhatoda — tvâ 
mindre funnos ocksâ och finnas ânnu — ett , som var i 
det närmaste dödt, förflyttades, vederbörligen ansadt, 
frân frigidarium till museum, der det ännu befinner 
sig. I öfrigt har jag, af olika orsaker och icke blott 
emedan de voro alltför skrymmande, af de anförda 
frigidarieträden borttagit tvâ fula, mycket ilia ât- 
gângna exemplar af Taxus haccata , ett exemplar af 
Prunus Laurocerasus och likaledes ett exemplar af 
Morus alba, de bâda senare sâ stora, att de icke längre 
utan verklig lifsfara kunde, sâsom ârligen skett, flyt- 
tas ut ur och âter in i frigidarium. Af den förra 
bland dessa bâda senare finnes ett exemplar pâ fritt 
land och tre i frigidarium, deraf ett sä stört, att det 
inom fâ âr blir ohandterligt ; af Morus alba ett mindre 
individ i frigidariet och ett vuxet exemplar pâ fritt 
land, hvilket âr 1900, dâ det stora frigadarieexem- 
plaret borttogs, pâ hösten stod öfverfyldt med mogna 
hvita frukter. 
Att dessa träd skulle vara ’’Linnéaner’ 1 hade jag 
ingen anledning att antaga. Th. M. Fries anger 
ingen som heist T källa for detta sitt pâstâende. Un- 
der de mer än 20 âr, han var trâdgârdens prefekt, 
hade han icke meddelat trädgärdsmästaren, att dessa 
träd voro frân Linnés tid, och icke ens dâ de andra 
namngifna Linnéanerna J1 oaktadt ail omvârdnad’ 1 , till 
hans ”stora ledsnad” utdogo, rekommenderade han do 
