133 
faktorerna inom Sydatlanten och söder därom belägna 
delar af Södra Ishafvet med tillhörande landomradem 
Föredr. urskilde en austral och en antarktisk zon, den 
förra karakteriserad genom ett klimat, som tillâter 
förekomsten af en sluten skogs- eller gräs- och hed- 
vegetation, den senare genom ett klimat, som fram- 
kallar en köldöken. Till den australa zonen ville 
föredr. hänföra Eldslandet med Staatenön, Falklands- 
öarna, Sydgeorgien och möjligen de ännn ej veten- 
skapligfc undersökta Sydsandwichöarna, hvilka torde bilda 
öfvergang tili den antarktiska zonen. Till denna 
räknades Sydorkney- och Sydshetlandsöarna samt Gra- 
hamslandet med närliggande öar. I Eidslandet finner 
man fran sydväst mot nordost pa hvarandra följande 
halten af vintergröna regnskogar, sommargröna sko- 
gar och mer eller mindre skoglöst omrade, hvilka 
bâlteiî motsvaras af en i samma riktning fortskridande 
minskning i den arliga nederbörden. Pä Ealklands- 
öarna, dar nederbörden är tillräckligt riklig för att 
framkalla skogsväxt, förhindras sadan genom vind- 
och snöförhallanden (intet varaktigt snötäcke) i före- 
ning med tämligen lag sommartemperatnr, pa Syd- 
georgien, som likaledes har för skogsväxt tillräcklig 
nederbörd och dar snötäcket är af betydande tjocklek, 
genom vindförhallanden och mycket lag sommartem- 
peratur. Inom den marina Vegetationen knnde äfven- 
ledes en austral och en antarktisk zon särskiljas: den 
förra utmärkes af algformer med flytande skott, under 
det att i den senare isförhallandena ej medgifva dessa 
algtypers förekomst; jättealger saknas dock icke heller 
i den antarktiska zonen. Slutligen framställdes ett 
preliminärt förslag tili afgränsning af samma zoner 
inom öfriga delar af södra hemisferen. 
