136 
som godhetsfullt sändts mig af vänner och bekanta. 
Till botanisternas tjänst meddelar jag här tills vidare 
endast det resultatet, att hvad man i vârt land for 
närvarande kallar ’’Cratægus monogyna” innefattar 2 
tydligt skilda arter, och torde jag längre tram kunna 
lämna utförlig redogörelse för vâra vilda Cratægus- 
arter och deras former, hvilka samtliga synas vara i 
behof af en utredning 1 ). 
Den äkta Grat, monogyna Jacq. är till sin blad- 
form tämligen ökänd, och äfven den svenska formen 
igenkännes lätt efter Jacquins afbildning i FI. Austr. 
Ill, tab. 292, fig. 1. Bladflikarna äro 'breda, utspär- 
rade, trubbiga, skilda af bred inskärning, samt föga 
flikiga och föga eller icke sâgade. Denna art har 
tämligen korta, triangulära, hastigt afsmalnande foder- 
blad och 1 stift. I mell. och s. Sverige är den fle- 
restädes ymnig. Dess blad hafva oftast fast och styf 
textur och mattgrön färg. Den ligger i Fries’ Herb. 
Norm. 9: 45 under namnet O. oxyacantha L. 
Den art, som hos oss förblandats med denna, 
kallar jag här Crat. calycina Peterm. (W. L. Peter- 
mann, Deutschlands Flora, 1849, S. 176, Taf. 26, 
Fig. 204 N.). Detta namn är tills vidare säkrast att 
använda, dâ originalbeskrifningen atföljes af en liten 
afbildning, som ej kan misstydas, hvartill kommer, 
att ett tyskt exemplar i Piksmuseum, sändt af Peter- 
mann själf, tydligt visar den svenska växten. I Ny- 
mans Consp. FI. Eur. gores calycina till synonym 
under ”C. monogyna”. 
C. calycina har, sasorn bifogade textfigur visar, 
lânga, smala, lângspetsade foderblad. (Det är häraf 
som vâra floror hämtat den uppgiften, att ’’monogyna” 
skiljer sig frän ’’oxyacantha” genom längre och spet- 
0 Förf. af dessa rader hemställer till intresserade botanister 
att sända honom sina Cratægus-former sasorn lan (adress: Stock- 
holm), och skulle stanna i ytterligare förbindelse, om lefvande prof 
(blad, blommor, frukter, som frân hvarje särskildt individ torde 
invecklas i ett särskildt omslag) kunde erhâllas. 
