150 
I 1897 fremkom en Afhandling af Prof. Wille 
i Christiania om Færoernes Ferskvandsalger 1 1 ). Wille 
havde faaet noget Materiale fra en Elev og dette 
tilsammen med hvad der tidligere var samlet, navn- 
lig af Lyngbye, Rostrup og Feilberg udgjorde kun 97 
Arter, af hvilke ingen var arktiske. Herefter erklæ- 
rede Wille Floraen for fattig, endog fattigere end 
Novaia Zemlias. Han samlede sammen, hvad man 
andet steds fra kendte om Ferskvandsalgers Van- 
dringsevne, gik ud fra at Færoerne var en Hovedsta- 
tion paa Trækfuglevejen fra Skotland til Island og 
Grönland, og kom til Slut til det Resultat, at Færo- 
ernes fattige Ferkvandsalgeflora meget vel kunde tæn- 
kes indvandret over Havet ved Hjælp af de kendte 
Faktorer, navnlig ved Yindens og Fuglenes Hjælp. 
Kort efter (1899) udsendte Borgesen en langt storre 
Liste over Ferskvandsalger *), viste at Floraen slet 
ikke var saa fattig som an taget af Wille og at den 
indeholdt et arktisk Kontingent. Med Hensyn til Ind- 
vandringen erklærerde han sig imidlertid fuldstændig 
enig med Wille, uden iovrigt at anfore Grunde 
herfor og uden at underkaste Indvandringsfaktorerne 
en fornyet Undersogelse. Der havde maaske været 
Anledning dertil, da jo to af de formentlige Kendsgær- 
ninger, som Wille havde bygget paa, Floraens Fat- 
tigdom og Mangel paa arktiske Arter, ved Borgesens 
egne Undersogelser havde vist sig at være fejlagtige. 
Demie Undersogelse foretog C. H. Ostenfeld som 
1901 udgav en Liste over Færoernes Karplanter 6 ). 
Han fandt da, 1: at Havstromme ikke kunde bringe 
spiredrygtige Fro til Færoerne, fordi de ligger midt i 
Golfstrommen, der ikke har tangeret Land siden den 
forlod Amerika; 2: at de fremherskende Yinde kom fra 
det aabne Hav; 3: at Fugletrækket over Færoerne var 
ubetydeligt og 4: oplystes det ham af danske Zoologer, 
at Trækfugle floj med tom Mave og Tarm og med 
rene Fjer og Fodder. Som en Folge af alle disse 
