164 
den skulde faa denne Evne naar den efter den lange 
Drift komraer til en Kyst igen, er lidet sandsynligt 
og heller ikke iagttaget. En af de Alger, der er 
bedst egne til at Hyde over lange Strækninger er 
Fucus vcsiculosus , men den er tvebo, og for at den 
skal spredes over lange Afstande, maa altsaa bægge 
Kon folges ad og samtidig kunne generhverve den 
under Driften tabte Forplantningsevne. 
Endelig maa ikke glemmes, at drivende Alger 
som andre drivende Genstande naar de kommer til 
en Kyst, som Regel vH skylles i Land. Det gor de 
jo ogsaa, hvad ikke behover nærmere at dokumenteres. 
Resultatet bliver altsaa, at selv om der kendes 
nogle Tilfælde paa, at Havalger har drevet over lange 
Strækninger, saa er Sandsynlighcden for en effektiv Spred- 
ning ad den Vej yderlig ringe og saa vidt vides aldrig 
iagttaget . Derimod foreligger der Iagttagelser for, at 
Havstromme ikke har kunnet iværksætte store Alge- 
vandringer , endogpaa Steder hvor Yilkaarene er saa gün- 
stige som vel muligt. F. Eks. angiver Rosenvinge 8 ) p. 
1 98 at kun faa af Ostgronlands særlige Arter findes paa 
Vestkysten og han er tilbojelig til, da jo Livsbetingelserne 
paa disse to Kyster i det væsentlige er ens, at söge 
Forklaringen i den Omstændighed, at de ikke er naa- 
ede derhen endnu. Men her lober en stærk Strom ned 
längs Ostkysten og op längs Vestkysten hele Aaret 
rundt, her er ikke Tale om Drift over store Have 
med foranderlige Livskaar. Og fra Borgesens eget 
Arbejde kan hentes Iagttagelser, der gaar i samme 
Retning. Havde virkelig Havsstrommene den Betyd- 
ning for Indvandringen af Færoernes Havalger, som 
Borgesen tror, saa vilde vel ikke Forskellen paa Flor- 
aen her og de britiske 0er være saa stör, som den 
er. Fra Shetland, der er meget daarligt undersogt, 
kender vi 20 Arter, fra Skotland, Orkney og Shet- 
land, tilsammen ca 250, som mangier paa Færôerne! 
Ja selv indenfor Færôerne, der jo dog kun spænder 
