167 
tager alle bans subarktiske med — mange af dem 
taaler sikkerfc ikke Istidsforhold ! — saa faar vi dog 
kun i alt 57 Arter = 26,3. Af disse 57 Arter er ca 22 
sublitorale. Tilbage bliver saa 73,7 % som i alt Fald 
maa vcere indvandrede Syd fra. 
5. Ogsaa MennesJcets VirJcsomhed tillægger Bor- 
gesen Betydning for Indvandringen. At enkelte Al- 
ger kan spredes med Skibe og faktisk er blevne spredte 
med Skibe, vil ingen benægte, men stor Betydning 
har denne Faktor ikke for en effektiv Spredning (se ogsaa 
Reinke p. 100). Her gælder jo til dels det samme, som tid- 
ligere anfortes under Strömmene, kun litorale og de over- 
ste sublitorale Alger har særlige Betingelser for at komme 
til at sidde paa Skibe. De samme Farer, som den 
hurtige Veksling af Temperatur og Saltholdighed hid- 
förer for Driftalger, findes her i foroget Maalestok, 
Forf. giver jo selv Eksempler herpaa (p. 109). 
6. Landbrohypotesen. Börgesen har ojensynlig 
ved Nedskrivningen selv folt Yanskeligheden ved at 
antage de sublitorale Algers Indvandring til Færôerne ved 
Hjælp af Havströmmene. Han siger (p. 110). 
”Ligeledes er det höjst rimeligt, at der i Farvandet mellem 
Færôerne ogd en engelske [skotske?] Kyst har væretSkæriLighedmed 
det langt Vest for Hebriderne liggende Klippeskær Rockall, og saa- 
danne Skær behover endda slet ikke at have været oversoiske, blot 
de har naaet op i den sublitorale Region, er [det] tilstrækkelig 
til, at de kan have dannet Stationer for den sublitorale Alge- 
vegetation”. 
Med andre Ord her dukker den Landbro, som 
Forf. hele Kapitlet igennem har bekæmpet, op som 
en deus ex machina. Men saa kan den ogsaa for- 
svinde igen; i sin Slut nings thesis p. Ill hævder Forf. 
at hele Havalgefloraen er indvandret efter Istiden 
tværs over Havet, og 108 mener han at det ikke 
strider mod de faktiske Forhold, at maaske alle Arter 
er komne ved Hjælp af Havsströmmene. 
Forf. burde sikkert ladet Landbroen staa! For 
det foreliggende Sporgsmaal behover han jo ganske 
vist ikke at lade den komme noget videre op over 
