172 
grund för benämningen ]ider af âtminstone en betänk- 
lig brist, ligger i öppen dag, äfven om jag icke nu 
kan göra nâgot förslag till dess afhjälpande. Feiet 
är, att füllt eqvivalenta Vegetationsformer fâ namn, 
som ej ge nâgon antydan orn samhörighet, äfven om 
olikbeten inellan associationerna är uteslutande geo- 
grafiskt betingad. När det gäller landvegetation ha 
vi ju en mängd beteckningar för samhällen eller sam- 
hällsgrupper, som knnna användas oafsedt hvilken del 
af världen man talar om, men beträffande algvege- 
tation saknas sâdana. Det är onekligen ocksâ förbun- 
det med stora svârigheter att bilda dylika benâmnin- 
gar, hvarför man knappt kan förebra Börgesen, att 
han bildat sina associationsnamn pa det vanliga sät- 
tet, men man künde nog begära, att icke förut af 
andra författare i annan mening använda namn upp- 
toges. Börgesens ”brogede Samfund (s. 68) är ju, 
som han ocksâ sjelf säger, icke att förvexla med Kjell- 
mans (20) ”bunte Formation”, lika litet som den bör 
sammanställas med den ’’brogede formation”, som Han- 
steen (18, s. 848 och 857) omtalar. Sjelf har Bör- 
gesen tva ’’Oora^ma-Samfund” och hans ^Halidrys- Sam- 
lag” är icke öfverenstämmande med den likartadt 
benämnda vegetationsformen hos Boye (14), Hansteen 
(18) och Gran (17). Dessa exempel ma vara nog. 
Man tvingas genom detta sätt att ga tili väga 
att sätta auktorsnamn efter associationsnamnen, hvil- 
ket blir tämligen ovigt, och stundom räcker icke ens 
detta, utan man maste, om man vill beteckna hvad 
en författare afsett, upprepa en större del af den karak- 
teristik han lemnat, t. ex. för att urskilja Boyes och 
Börgesens olika Com??ma-samhällen. 
Oaktadt Börgesen gjort sig atskillig möda för 
att angifva gränserna uppât och nedat för regionerna, 
kan han knappast sägas ha lyckats synnerligen väl 
dermed. För det första har litoralregionens öfre be- 
gränsning flyttats sa högt upp, c:a 35 m. öfver hög- 
