175 
ning, tillhör litoralregionen. Börgesen placerar sina 
bcgge ’’Samfund” i sublitoralregionen ehuru han om 
det förra säger (s. 68): ’’Strax ved og under la- 
veste Vandmærke 77 (vid dödtid?) ”og hvor Ebbe og 
Elod mangier, umiddelbart under Havfladen og nedad 
i indtil 4 — 6 Fods Dybde” och om det senare, att 
det n gaar fra Ha vets Overflade ned till et Par Fav- 
nes Dybde 77 . Bedan detta är ja nog för att visa att 
man här har att göra med en litoral association, men 
jag kan ytterligare tillägga, att jag pâ en af de af 
Börgesen (s. 70) nämnda lokalerna, Klaksvig, haft till- 
fälle att under ebben gâ torrskodd ut längs stranden 
och samla en stor del af de arter, som bilda Ulva- 
céassociationen. Synbarligen har Börgesen sjelf pa- 
träffat samhället i fräga under liknande förhallanden 
vid Strender i Skalefjord, der det uppgifves växa i 
2 — 3 fots djup Att det här sags ligga torrt för- 
klaras emellertid icke sâsom beroende pâ ebben, utan 
man far den onekligen högst förvänande upplysningen 
77 da det paa Grund af smukt, stille Vejr var usædvan- 
ligt Lavvande 77 (s. 69). Jag skall icke inlâta mig 
pâ att diskutera denna förklaring utan nöja mig med 
att konstatera, att äfven denna lokal, liksom säker- 
ligen öfriga af Börgesen omnämnda, ligger inom ebb- 
omrädet. 
Hvad den nedre begränsningen af sublitoralre- 
gionen beträffar, sa är jag benägen för att anse, att 
Bosenvinge (8, s. 237) haft grund att företaga den 
ändring han gjort i Kjellmans regionsindelning, näm- 
ligen att lata den sublitorala regionen omfatta all 
algbevuxen botten nedanför litoralregionen. Börge- 
sen har följt Bosenvinge. Men hvar gar da denna 
gräns? Att den förlöper mycket olika i nordligare 
och sydligare haf är för det första säkert, men äfven 
pâ samma bredder kan den säkerligen vara rätt olika 
äfven om den i stört för heia det nordatlantiska om- 
rädet kan sätta tili högst 60 m. Vid Färöernes ku- 
